Quinn-nek. Csodálatos anya leszel!

1. fejezet

Cat rányomott a válasz gombra a telefonja képernyőjén, miközben a sminkes megigazította a jobb szemöldökét.

– Szia, Laur! Mondd, hogy mehet a forgatás – mondta Cat.

– Ne húzd fel a szemöldököd, vagy úgy fogsz kinézni, mintha hernyók mászkálnának a homlokodon – figyelmeztette Archie. Cat fintorogva nézett a sminkesre, majd igyekezett rendezni a vonásait.

– Nos, ami azt illeti… – kezdte Lauren. – Szerintem nem fogsz örülni.

– Nemet mondtak? Ki utasítaná vissza, hogy karácsonyra újraépítsék a lerombolt városát egy tévéműsor kedvéért?

– Tudom… – válaszolta Lauren.

De Cat egészen felhergelte magát.

– Nem kell várniuk semmilyen anyagi támogatásra, ráadásul garantáljuk, hogy megtarthatják a karácsonyi fesztivált, ami nagyobb lesz, mint valaha. Ez még több bevételt jelent a városnak. – Cat hangja visszhangzott az öltöző fehér falai között.

– Tudom. Tudom. Engem nem kell meggyőznöd, barátom – mondta Lauren.

– Nem szabadott volna egyenesen a csatornához fordulnom ezzel az ötlettel. De ki gondolta volna, hogy egy idióta vezeti azt a várost? – panaszkodott Cat anélkül, hogy megmozdította volna az ajkát, miközben Archie kifestette.

– Nos, Cat. Szerintem ez az idióta neheztel rád. Mint kiderült, amikor Merryben voltál Az építés királyai egyik epizódja miatt, felbosszantottál néhány embert.

– Pontosan mivel? – háborgott Cat, miközben a frissen festett körmével a széke karfáján kopogott.

– A polgármester úgy érezte, hogy a műsor cirkuszt csinált a városából.

Cat felhorkant.

– Felújítottuk a város egyik legnépszerűbb családjának az otthonát, miután egy részeg sofőr beléjük rohant, és majdnem elvesztették a házukat. Most ugyanitt áll a víz! Nem fogok ölbe tett kézzel ülni!

– Mérgesnek tűnsz.

– Láttuk a várost. Ott voltunk. A connecticuti Merry felét két napja még víz borította – vitatkozott Cat.

– Tudom. Tudom. Én is ott voltam.

– Mi a francért dönt úgy egy politikus, hogy nem kér a segítségünkből?

– Nos, egyebek mellett a polgármester fő érve az, hogy nem szeretné, ha egy csatorna profitálna a szomszédai traumájából.

– Mintha hagynám, hogy ez megtörténjen!

Archie homlokon bökte Catet egy sminkecsettel.

– Ne fintorogj, amíg ki nem festelek!

Cat nyelvet öltött rá, de valamivel higgadtabban folytatta:

– Kérem a telefonszámát – mondta Laurennek.

– Biztos vagy benne, hogy ez jó ötlet? Mármint, a fickó még mindig haragszik rád a kocsmai verekedés miatt, amikor a városban voltál.

– Kocsmai verekedés? – Cat hangja olyan magasra szökött, hogy Archie majdnem elejtette a sminkpalettáját. – Emiatt haragszik rám? Nyilvánvaló, hogy még sosem látott kocsmai verekedést, vagy úgy gondolja, hogy egy nőnek nincs joga megvédeni magát. Akárhogy is, úgy tűnik, nekem kell felvilágosítanom.

– Nem tudom, Cat. Láthatóan ördögi tévésztárnak tart téged, aki a megmentő szerepében tetszelegve akarja kihasználni a város katasztrófáját a nézettség miatt.

– Remélem, ő nem így fogalmazott.

Lauren idegesen felnevetett.

– Hogy őszinte legyek, szerintem a fickó kikészült a stressztől. Mármint, te is láttad, milyen nagy volt a kár.

– Téged ellágyít a terhesség – sóhajtott fel Cat. – Küldd el a számát.

– Oké, de…

– Tapintatosan fogom kezelni a helyzetet – ígérte Cat. – Egyelőre félreteszem az összes „maga egy méretes idióta” sértésemet. Csak ne szólj még a csatornának a polgármester visszautasításáról. Elkészítjük a karácsonyi különkiadást, és Merryben fogjuk forgatni.

– Sok szerencsét. Kérlek, ne ríkasd meg.

Cat megszakította a hívást, és hátradőlt a székében.

– Nem kéne terhes nőkkel kiabálnod – jegyezte meg Archie, miközben Cat állkapcsát fogta, hogy felhelyezze a műszempilláit. – Ne mozogj!

– Nem kiabáltam Laurennel. Meg szokta engedni, hogy a nemtetszésemet fejezzem ki az olyan ostoba dolgokkal kapcsolatban, mint például az, hogy egy polgármester visszautasítja a segítséget, amivel megmenthetné a városa egész éves idegenforgalmi bevételét.

– Aha. – Archie gyorsan a helyére illesztette a műszempillát.

– A város lepusztult. Minden évben a karácsonyi fesztivál a fő bevételi forrásuk, és az állami támogatással nem fognak decemberre talpra állni.

– Mmm – mondta Archie, ahogy bronzosítót kent Cat arcára.

Cat telefonja rezgett az ölében, amikor Lauren üzenetet küldött neki:

Lauren: Itt a száma. Noah Yates. Légy kedves!

– Légy kedves – motyogta Cat.

– Ne duzzogj már – erősködött Archie. Levette róla a köpenyt, és a tükör felé fordította. – Túl gyönyörű vagy ahhoz, hogy morcos legyél.

A nő szemügyre vette a férfi keze munkáját a tükörben. Álmosan sétált be a stúdióba, a haja – ami megkeményedett az előző napi hajlakktól – lófarokba volt kötve, és most úgy nézett ki, mint egy címlapmodell. Vagy legalábbis egy reklámképes tévésztár.

– Átkozott nagy zseni vagy, Archie. Te meg az isteni kezed és a varázskencéid.

– Nincs olyan, amit egy meleg férfi és a Sephora iránti rajongása ne tudna helyrehozni. – Archie az órájára pillantott. – Öt perced van, mielőtt bedörömbölnek az ajtón, hogy a kamera elé ültessék a dögös seggedet. Menj telefonálni, és tedd helyre a polgármesteredet.

Cat csókot dobott neki, vigyázva, nehogy elmaszatolja a lila szájfényt, amit a férfi oly nagy szakértelemmel kent az ajkára.

– Úgy lesz.

Kisétált az öltözőből a folyosóra. Éppen reklámanyagot készítettek a szólóműsora második évadához, ami a magazinokban fog megjelenni. Úgy tűnt, egy lakásfelújító műsor női házigazdájának tűsarkú Jimmy Choo cipőben és gyönyörű, testre szabott, áfonyaszínű ruhában kell pompáznia. Catet ez nem zavarta. Ha néhány dizájner darab – amiket a fotózás után biztosan megtart majd – felkelti a közönség figyelmét, és akár egyetlen kislánnyal is elhiteti, hogy talán képes a kalapáccsal vagy a körfűrésszel bánni, nos, akkor Cat jól végezte a munkáját.

Ha az emberek folyamatosan Barbie babának akarják elkönyvelni, ő addig fog újra meg újra kitörni ebből a szerepből, amíg meg nem tanulják a leckét. Lehet, hogy szép, de ez nem jelenti azt, hogy ostoba vagy alkalmatlan, vagy függ valakitől. Catalina King felküzdötte magát a valóságshow-k ranglétráján, és nem csupán főszereplője volt a műsorának, hanem egyben a producere is.

És a világon mindennél jobban szerette, hogy változtathat a dolgokon, ha kell, a neve és az arca segítségével. Persze ez együtt jár azzal, hogy kiteszi magát a nyilvánosságnak. Két héttel korábban, egy hirtelen ötlettől vezérelve szexi karamellszínűre festette a platinaszőke haját. A Twitter teljesen felbolydult. Az emberek még mindig azon vitatkoztak, hogy jobban állt-e neki a szőke.

Cat nyugodtan tűrte a figyelmet. Tökéletesnek tartotta az életét. A munkája tele volt kihívásokkal, pörögtek a mindennapjai, új és érdekes férfiak álltak előtte végtelen sorokban, ráadásul egy olyan projekt várt rá az új évben, ami a tévés népszerűségnél is többet jelentett a számára.

Azonban előtte le kellett rendeznie Merryt.

Felhívta Yatest, és türelmetlenül kopogott a cipőjével, miközben kicsöngött a vonal. Néhány csörgés után a hangposta jelentkezett. Megszakította a hívást, majd ismét tárcsázott.

– Noah vagyok – vakkantotta a férfi a vonal másik végén.

– Mr. Yates – kezdte Cat. – Catalina King vagyok.

Szó szerint morgást hallott a vonal túloldaláról.

– Erre nincs időm – csattant fel a férfi.

– Őszintén szólva, Mr. Yates, a városának nincs ideje.

Cat hallotta, hogy a háttérben beszélgetnek.

– Ide figyeljen, akárki is maga – vakkantotta Noah. – Igyekszem egy egész várost felszárítani, és felmérni, hogy pontosan mekkora a kár. Vannak olyanok, akik talán hónapokig nem térhetnek vissza az otthonaikba, ráadásul a város kezdi elveszíteni a reményt. Nincs szükségünk arra, hogy egy tévéműsor a nézettség meg a reklám kedvéért előálljon valami sztorival, ami megríkatja az embereket.

– Akkor mire van szüksége? – kérdezte Cat hűvösen.

– Szeretném, ha elfogadná a nemet válaszként, hogy visszatérhessek a munkámhoz. Jelenleg az időmet pocsékolja, pedig most sokkal fontosabb dolgom van magánál.

– Akkor legközelebb talán ne vegye fel a telefont – javasolta a nő gúnyosan.

– Remek ötlet – vágta rá Noah.

– Mielőtt folytatná a kirohanását, gondolja végig, mit utasít vissza. Esélyt kínálunk a gyors újjáépítésre. Lehetőséget arra, hogy Merry karácsonyra talpra álljon. Tudom, mennyi pénz folyik be a városukba hálaadás és szilveszter között. Segíthetünk, hogy a park újra működőképes legyen…

– Nincs szükségünk a rohadt sajnálatára, és holtbiztos, hogy nem akarom, hogy valami jöttment valóságshow-sztár a lakosaimat pofozgassa, miközben cirkuszt csinál a városomból. Jól megvagyunk. Nincs szükségünk magára. – És ezzel megszakította a hívást.

Cat mély levegőt vett, és a telefonjára pillantott. Noah Yatesnek fogalma sincs, kivel húzott ujjat az imént. De az biztos, hogy meg fogja tudni. Cat igenis megmenti a karácsonyt Merryben, függetlenül attól, hogy mit akar a polgármester.

– Cat? – Egy asszisztens dugta ki a fejét a folyosóra. – A fotós már vár.

Az igazi kérdés az maradt: Készen áll Noah Yates Catre?

2. fejezet

Négy nappal korábban

A felhők szomorú, szürke örvényként kavarogtak Cat feje fölött, miközben végigvonult a Broadwayn. Mind a fenti hurrikán, mind a lenti nő céltudatosan haladt előre. Barna csizmájának sarka ütemesen kopogott a betonon, miközben a szél felkavarta körülötte a leveleket és a port.

– Nem fogok elkésni – sóhajtott a telefonjába, és gyorsított a léptein.

– Már elkéstél – válaszolta az asszisztense, az imádni való és nagyon brit Henry a maga jellegzetes akcentusú szűkszavúságával.

– Öt perc – morogta Cat, miközben a szemét forgatta a túlméretezett napszemüvege mögött. – Nálam ez már pontosnak számít. – Állandóan tíz perc késésben volt. Nem azért, mert élvezte, hogy megvárakoztat másokat, és még csak nem is azért, mert szeretett feltűnést kelteni – bár szeretett –, hanem azért, mert a hírnév mindent bonyolultabbá tett. A rendezvények és a megbeszélések hosszúra nyúltak, nem hagyhatta ott őket olyan gyorsan, mint korábban. A tévésztárok nem inthetnek csak úgy búcsút, hogy beszálljanak a kocsijukba. Beszélgetni, fotózkodni, és néha autogramot osztani is kell.

Még mindig nem tudta megszokni, bár minden bizonnyal jobban illett hozzá ez a szerep, mint az ikertestvéréhez. Gannon ki nem állhatta a felhajtást, és vissza sem nézett, mióta egy évvel korábban kiszállt a „show-bizniszből”. Azonban Cat imádta, gyakorlatilag ez éltette.

Hivatalosan is ő volt a legjobban fizetett sztár a Reno Ingatlancsatornán, egybevéve a vaginával és a pénisszel rendelkező alkalmazottakat is. Az új műsora lett a csatorna kasszasikere. Jelenleg a második évad utómunkálatai zajlottak, plusz benne volt néhány mellékprojektben és reklámszerződésben, hogy elfoglalja magát a forgatások között. Rohadt jól alakult az élete.

– Hogy ment a márkaépítési megbeszélés? – kérdezte Henry. Cat szinte hallotta, ahogy a férfi ujjai a mindig a kezében tartott iPad billentyűzete felett lebegnek.

– Duluth szeretné kibővíteni a kollekciót. Nőiesebb színeket akarunk bevezetni, ráadásul fontolóra veszik az ötletemet, hogy néhány kedvenc férfidarabot átdolgozzunk nőiesebb szabással.

– Elégedettek az eladási mutatókkal?

Cat érezte Henry hangján, hogy mosolyog.

– Igen, úgy tűnt, nagyon elégedettek azzal, hogy kevesebb mint két hét alatt elfogyott a termék.

– Tervezik, hogy karácsony előtt feltöltik a készleteket?

– Már meg is tették – nevetett Cat. – Az új katalógus egy hét múlva jelenik meg.

– Jó. Küldd el a reklámok vázlatait, amiket át kell nézned, én pedig gondoskodom róla, hogy ne legyen bennük semmi durva elírás, és ne nézz ki úgy, mint egy vigyorgó idióta.

– Csodás vagy, Henry. – És nagyon jól ismersz engem, tette hozzá gondolatban.

– Még csodásabb lennék, ha időben el tudnálak juttatni a találkozóidra – morogta a férfi.

– Szó szerint látom innen az éttermet – hazudta Cat, miközben kikerült egy kutyasétáltatót. A járókelőnek tátva maradt a szája a felismeréstől, és majdnem rálépett a pomerániai kutyára.

Cat integetett neki, és továbbsietett.

– Tudom, hogy ez csak egy ebéd az ügynököddel, de próbállak jobb szokásokra nevelni.

Cat felhorkant.

– Sok szerencsét hozzá. Most pedig menj, és serénykedj más körül.

– Ne felejtsd el, hogy kettőkor telefonos interjúd lesz, négykor pedig manikűrre vagy beírva.

Cat körmei általában tönkrementek a forgatások közben. A lakásfelújítás még a kamerák kereszttüzében is piszkos munka volt. Az évadok közötti szünetekben csillogó, szép körmökkel kényeztette magát.

– Aztán ott van az a koktélos dolog…

– Tudom, hogy már mindent beírtál a naptáramba.

– Soha nem árt az emlékeztető. És tudom, hogy most is olyan képet vágsz – mondta Henry.

– Okoska – válaszolta Cat, ahogy kisimította az arcvonásait. – Köszönöm, hogy megszállottan figyelsz a részletekre. Most pedig fejezd be a dumálást, hogy odaérjek az ebédemre, mielőtt lecsap a hurrikán, és tönkreteszi a hajamat.

– Mire odaérsz, a vihar elvonul, és állítólag csak egy kevés eső fog esni. Az északi területek kapják majd a nagyobb égi áldást. – Henry tudása rendkívül szerteágazó volt. – Remélem, nem felejtetted el az esernyődet.

– Szia, Henry – csicseregte Cat. Megszakította a hívást a gúnyos asszisztensével, és a táskájába dugta a telefonját. Összepréselte a száját, végigsimított a vállán átvetett, művészi hajfonatán, majd rezzenéstelen maszkot öltött az arcára.

Egy maroknyi fotós tülekedett – kabátba burkolózva, telefont bámulva – a bohém és rendkívül népszerű Courtyard Étterem és Kávézó előtt. Mindig ott voltak, hogy lencsevégre kapják az elegáns ebédre vagy a drága koktélra érkező hírességeket. Ezen a napon Cat enni jött, miközben a Veronika hurrikán előszele a partot tépázta.

– Cat! Cat!

Cat ajka halvány mosolyra húzódott. Nem is olyan régen még fogalmuk sem volt róla, hogy ki ő. Persze, lőttek róla néhány képet, amikor megérkezett, mert elég csinosan öltözött ahhoz, hogy „valaki” legyen. De most már tudták a nevét. Ez eszébe juttatta, hogy milyen messzire jutott az elmúlt néhány évben. Öt évvel ezelőtt még ő meg a testvére kétségbeesetten próbálták megmenteni a családi vállalkozást, most pedig idegen fotósok tülekednek, hogy lefényképezhessék.

– Kivel találkozol, Cat?

– Hol vetted a csizmádat, szépségem?

– Mosolyogj, bébi!

– Elnézést, uraim – mondta bocsánatkérő mosollyal. – Késésben vagyok!

A megjegyzések még az épületbe is követték, ahol a hostess képezett akadályt az étterem vendégei és a kint állók között.

– Catalina, örülök, hogy ismét bennünket választott – üdvözölte a szokásos szöveggel, amit a hírességeknek tartogatott.

– Köszönöm. Egész nap a káposztasalátájukról álmodtam. – Hazudott. Cat a Courtyard vastag, nagyon szaftos, baconos sajtburgeréről fantáziált. De ára volt annak, hogy úgy nézzen ki a kamera előtt, ahogy azt elvárták tőle. Véget értek azok a napok, amikor azt evett és ivott, amit akart. Harminckét évesen több jó döntést kellett hoznia, mint rosszat, és gyakran emlékeztette magát, hogy hosszú távon megéri ez az áldozat.

A cipősarka kopogott a kerámiapadlón, miközben a hosztesz bekísérte az étterembe, és többen felé fordultak. Mostanra már megszokta… nagyjából. Sötét bambusz szegélyezte a falakat, és giccses csillárok szórtak halvány fényt a helyiségben. Magas háttámlájú bőrbokszok biztosítottak némi privátszférát a vendégeknek. Azok számára pedig, akik jobban szerették, ha látják őket, a bárpult körül helyeztek el magasított asztalokat.

A hosztesz egy népies, kakast ábrázoló festmény alatt lévő bokszhoz kísérte Catet.

– Catalina King, te mindig tudod, milyen a hatásos belépő – sóhajtotta az ügynöke, Marta. A nő felállt, és Cat mindkét orcájára adott egy-egy puszit.

– Pont te beszélsz – cukkolta Cat, miközben szemügyre vette Marta testre simuló, fehér ruháját és fényes, fekete haját. Az egykori mexikói szappanoperasztárból lett producer-exfeleség nagyon jövedelmező üzletet alakított ki magának a Broadway-sztárok és a tévés tehetségek ádáz ügynökeként. A hatalmas, három hálószobás Upper West Side-i lakása és a Bentley-je erős munkamorálról tanúskodott.

Helyet foglaltak a bokszban, és Cat rendelt egy mentes vizet.

– Először is – szólalt meg Marta; az akcentusa enyhén árnyalta a szavait. – Hogy mennek a dolgok Henryvel?

Cat hátradőlt a bokszban.

– Tökéletesen, és egy ördögi géniusz vagy, amiért azt javasoltad, hogy lopjam el attól a ribanctól. – Meeghan Traxx valódi seggfej volt. A nő szintén a Reno Ingatlancsatorna egyik sztárja, de a személyisége akár a kaktuszé, a lelke pedig mint egy dementoré. Minden adandó alkalmat megragadott, hogy Cat testvérével és sógornőjével trollkodjon. Cat pedig nagy élvezettel lopta el Meeghan alulértékelt asszisztensét.

– Egy évvel korábban kellett volna asszisztenst fogadnod – mutatott rá Marta. – Ha továbbra is mindent egyedül akarsz csinálni, a végén kikészülsz.

– Hallgatnom kellett volna rád – ismerte el Cat. Irányításmániás volt. De így szerette magát. Senkit sem fog annyira érdekelni a karrierje, a márkája, a tervei, mint őt… akármennyit is fizet érte. Bár most, hogy Henry már intézte a hétköznapibb dolgokat, tényleg elkezdett haladni a kedvenc projektjével.

A felszolgáló visszatért Cat italával, és leadták a rendelésüket. Cat belül nagyot sóhajtott, amikor a káposztasalátát rendelte.

– Szóval mit hoztál nekem? – kérdezte Cat. Marta és Cat mindketten egyetértettek abban, hogy az üzlet az első; ez a másik oka annak, hogy olyan jól kijöttek egymással.

– Egy újabb címlapajánlatot – felelte Marta, miközben feloldotta a képernyőzárat a tabletjén, és elővette elegáns olvasószemüvegét.

– Félmeztelen?

– Természetesen.

– Passzolok – mondta Cat, miközben belekortyolt a vizébe.

– Azt ígérték, hogy… idézem, „ízléses” lesz – tette hozzá Marta.

– Ezek a csajok többet érdemelnek egy magazin címlapjánál – jelentette ki Cat, és mindkét mutatóujjával a mellkasára bökött.

– Nagyszerű reklám lenne a műsorod második évada előtt.

Cat megrázta a fejét.

– Kizárt. Nem azzal fogom elérni a hosszú távú céljaimat, ha huszonéveseknek mutogatom a mellemet.

Marta rezzenéstelen arccal folytatta tovább:

– A csatorna egy karácsonyi különkiadást szeretne ajánlani neked.

– Nem késő már egy kicsit a karácsonyi különkiadáshoz? – Cat kinézett az ablakon az egyre csúnyább októberi időjárásra. – A többi csatorna valószínűleg már hónapokkal ezelőtt leforgatta a sajátját.

– Találtak még pénzt a költségvetésben, és szeretnének egy különkiadást, amiben te és Drake Mackenrowe vagytok a főszereplők.

– Drake? Érdekes.

Elég hosszú szünetet tartottak a beszélgetésben ahhoz, hogy megköszönjék a pincérnőnek az alakkímélő salátájukat.

– Barátságban váltatok el, ugye? – kérdezte Marta, miközben a sült csirkébe szúrta a villáját.

Cat és Drake egy kellemes, egy hónapig tartó viszonyba bonyolódtak két évvel korábban. Gyakorlatilag nem volt köztük semmi komoly. Sosem voltak elég sokáig egy helyen ahhoz, hogy több legyen köztük néhány kellemes éjszakánál, és végül barátokként váltak el. Azonban sikerült felkavarniuk a kedélyeket azzal, hogy együtt jelentek meg egy vörös szőnyeges rendezvényen, de – bármennyire is próbálkoztak a csatorna vezetői – a kapcsolat nem tartott sokáig.

Átmenetileg jól érezték magukat, és Cat nem bánta meg. Korábban sosem dolgozott együtt Drake-kel, de nem látta okát, amiért ez most problémát jelentene. Kedves fickó volt, és nem fogja zavarni, ha a nő veszi a kezébe az irányítást.

– Jól végződött – mondta Cat, miközben felnyársalt egy kicsit sem kielégítő káposztalevelet a villájára. Mihelyst végeznek a műsor promóciós anyagának elkészítésével, meg fogja ajándékozni magát egy pizzával. Egy egésszel. És vesz hozzá egy üveg bort. Meghívja majd Paige-et, a sógornőjét, hogy együtt rúgjanak be. – Milyen különkiadásra gondolnak?

– Egy szomszéd kontra szomszéd dekorációs versenyre – válaszolta Marta.

Cat felhúzta az orrát.

– Pfuj. Nem érdekel.

– Az ajánlatuk meglehetősen nagylelkű – mondta Marta egy olyan összeget említve, amitől Cat villát tartó keze megállt a levegőben. Ugyanakkor túl értékes az ideje, és ha el akarják terelni a figyelmét a jelenlegi projektjeiről, akkor fel kell kelteniük az érdeklődését.

– Nem értik, hogy a nézők belefáradtak a versenybe? Mi lenne, ha valami valódi érzelmekkel és karácsonyi hangulattal teli epizódot készítenénk?

– Nem hiszem, hogy a csatorna az emberi nagylelkűségre és a kedvességre törekszik – viccelődött Marta.

– Így is épp elég elfoglalt vagyok. Nem érdekel egy újabb projekt, hacsak nem nyitottak egy olyan műsorra, amely a bankszámlájukon kívül másnak is hoz hasznot. Az isten szerelmére, mindjárt itt vannak az ünnepek!

– Én is pont ezt mondtam nekik – jelentette ki Marta önelégülten.

Cat elmosolyodott.

– Olyan jól ismersz engem.

– Ezért fizetsz meg busásan.

Cat egy néma pillanatig szemlélte a salátáját.

– A karácsonynak nem kellene többről szólnia a reklámnál és a versengésnél?

– A show-bizniszben nem.

3. fejezet

–Apa!

Noah összerezzent a lánya sikolyától.

– Várj egy pillanatot, Dave – mondta, és befogta a telefon hangszóróját, ahogy a tizenkét éves Sara energikusan berontott az irodájába. – Telefonálok, Sara.

A lány a szemét forgatva nézett rá, és helyet foglalt egy széken, majd lecsúszott rajta, amíg az álla a mellkasához nem ért. Azt a sárga pulóvert viselte, amit kikönyörgött az anyjától, és egy vastag, türkizkék nyakláncot választott hozzá.

– Maradjon az A terv, hogy a régi középiskolát alakítjuk át óvóhellyé. Egyébként is üres az az épület, így nem kell időt és energiát pazarolnunk a kipakolásra. Nézz utána, mennyi szabad ágya és takarója van a tűzoltóságnak, aztán majd kitaláljuk, honnan szerezhetünk még.

Megszakította a hívást, aztán a teljes figyelmét a lányának szentelte.

– Miért nem vagy az iskolában, kisasszony?

– Apaaaa! A hurrikán? – Sara kimutatott az ablakon. Az utcán már zuhogott az eső. – Korábban elengedtek minket, hogy biztonságban hazaérjünk, és segítsünk az előkészülésekben. – Kinyújtotta rózsaszín és sárga színű gumicsizmába bújtatott lábát, majd keresztbe tette a bokájánál.

– Előkészületekben – javította ki Noah automatikusan, miközben félretolta azokat az iratokat, amik nem voltak sürgősek, hogy a kettes kategóriájú hurrikánnal foglalkozzon. Mivel a Connecticut folyó gyakorlatilag már a hátsó kertjükben volt, komoly árvízzel kellett szembenézniük.

– Mindegy. Ha adsz pénzt, veszek pár dolgot a boltban.

Noah felállt, és automatikusan a tárcájáért nyúlt.

– Légy szíves, kérdezd meg, mennyi kenyér és víz van a boltban! – Már kiadott egy tájékoztatót a városnak, melyben a vészhelyzeti eljárásokról és az ellátmányról volt szó. Azonban a connecticuti Merry lakosai alapvetően túlzott optimizmussal szemléltek szinte minden helyzetet. Polgármesterként Noah-nak egyszerre volt öröm és állandó küzdelem, hogy megpróbálja megértetni az emberekkel: bizonyos döntéseknek lehetnek kevésbé pozitív következményei is.

– Oké, majd megírom – válaszolta Sara, miközben felpattant, és kikapta apja kezéből a pénzt.

– Még be kell fejeznem néhány dolgot. Találkozunk otthon egy óra múlva?

Sarát túlságosan lekötötte az üzenetírás ahhoz, hogy válaszoljon. Noah letakarta a tenyerével a telefon képernyőjét.

– Elnézést, lányom.

Sara egy drámai sóhajjal tette vissza a telefonját a hátizsákjába.

– Ellenőrizni a kenyeret és a vizet. Egy óra múlva otthon leszek. Tudom, apa. Te vagy az, aki mindig késik.

Igaza volt. Úgy tűnt, hogy a férfi munkája sosem ér véget.

– Vigyázz a vödörrel – figyelmeztette Noah a lányát, miközben Sara kikerülte a hóemberes bádogvödröt, amit az egyik lakos adományozott neki, hogy legyen mibe csöpögnie a víznek, ugyanis az ütött-kopott iroda tavasszal beázott. A városházára ráfért már egy alapos felújítás.

– Anyukád felkészült a viharra? – kérdezte a férfi, miközben az ajtóhoz kísérte Sarát, és az egyik kezével megsimogatta a lány lófarkát. – Nem bánja, hogy nálam maradsz?

Sara kihúzta a haját az apja markából, és megvonta a vállát.

– Gondolom.

A nemtörődöm válaszolgatás csak egy pont volt a hosszú listán, amit egy tizenkét éves gyermek apjának el kell szenvednie.

– Megkapta az üzenetemet?

Sara a szemét forgatta.

– Apa, miért nem kérdezed meg őt? Megvan a száma. Mennem kell.

– Vigyázz magadra! – szólt utána.

– Hozok fánkot! – kiáltotta a lány a lépcsőről.

Noah beletúrt göndör hajába, és figyelte, ahogy Sara leszaladt a lépcsőn. Néha zavarba ejtette, hogy bár már tizenkét éve ismerte a lányát, időnként mégis teljesen idegennek érezte. Hivatalosan is azok közé az apák közé tartozott, akik „nem értenek semmit”. Sara az imádni való hercegnőből, aki mindennap lerohant a lépcsőn, hogy üdvözölje őt, egy vadul független kiskamasz lett, akit látszólag jobban érdekeltek a magazinok és a valóságshow-k, mint az, hogy derék ember legyen.

Apja továbbra is látta benne néha azt a kislányt, aki a születése után kábé két másodperccel rabul ejtette a szívét. Azonban manapság az idő nagy részét azzal töltötte, hogy a házi feladat miatt vitázott vele, és noszogatta, hogy jó döntéseket hozzon az életben. A világon mindennél jobban szerette őt. Bármit megtenne, hogy megvédje Sarát a rossz döntésektől és a könnyelműségtől. Még akkor is, ha ez azt jelenti, hogy a lánya állandóan haragszik rá.

Noah irodai telefonja ismét megszólalt, majd nem sokkal később megcsörrent a mobilja is. Felsóhajtott. Kevesebb mint tizenkét órája maradt arra, hogy gondoskodjon Merry összes polgárának biztonságáról, mielőtt a Veronika hurrikán eléri a partot. Megdörzsölte fáradt szemét a szemüvege mögött. Hosszú éjszakának nézett elébe.

*

Sara tekintete a nappali ablakára vándorolt, amin túl szüntelenül zuhogott az eső. A vihar morajlása körbevette őket, és Noah azt kívánta, bárcsak felújíttatta volna a tetőt, ahogyan azt a nyáron tervezte. A dombon álló emeletes, viktoriánus monstrum túl nagy volt kettejüknek. Hat hálószoba, öt fürdőszoba, amik sürgősen felújításra szorultak, és két átkozottul díszes szalon kapott benne helyet. Hirtelen felindulásból döntött a vásárlás mellett, annak ellenére, hogy Noah sosem volt szeszélyes. Azonban a békés válás közepette ő meg Sara kiszúrták az eladó táblát. A lánya úgy beleszeretett a bohókás romhalmazba, ahogy csak egy fantáziadús hatéves képes rá.

Noah Sarát okolta az ingatlanválasztásért, ugyanis a lánya éppen a hercegnős korszakát élte, és Noah meg akarta könnyíteni lánya számára a család kettészakadását. Nem mintha megbánta volna. A nyikorgó, görbe ajtóknak, a hangulatos zugoknak és a focipálya méretű konyhának volt valami varázsa; olyan bája, ami miatt lehetetlen volt nem szeretni.

Azonban a felújítások, amiket szeretett volna elvégezni, a háttérbe szorultak a lánya nevelése és a város vezetése mögött.

Erre tessék, a várost most egy hurrikán ostromolja, amely látszólag el akarja őket pusztítani.

– A ház nyer – mondta Noah, és ezzel visszaterelte Sara figyelmét a játékra.

A lány ránézett a férfi lapjaira, és fejben összeadta őket.

– Csaló! Lebuktál. Én nyertem!

Noah elvigyorodott, és felborzolta a lánya haját. Még annak idején megtanította a blackjackre, hogy segítsen csiszolni a matematikai képességeit, és mostanra Sara igen ügyes játékos lett. Remélte, hogy ez nem fog egyszer visszaütni rá.

„Apa, otthagyom a főiskolát, hogy osztó legyek egy tengerjárón.”

– Na, hogy megy a suli? Még mindig gondjaid vannak a törtekkel?

Sara hanyatt dőlt, hogy elterüljön a szőnyegen.

– Apa, beszélhetnénk végre egyszer normális dolgokról?

Noah a homlokát ráncolta.

– Az iskola normális. Nem igaz?

Sara frusztrált sóhaja Emmy-díjat érdemelt volna.

– Apa, te minden beszélgetést úgy kezelsz, mint valami életre szóló leckét. Nem tudnál néha emberként viselkedni?

– Az apád vagyok – emlékeztette Noah a lányt. – Az én feladatom, hogy gondoskodjak arról…

– Igen, igen. Hogy ne tegyem tönkre a jövőmet azzal, hogy rossz döntéseket hozok a jelenben – ismételte Sara pimaszul. – Értem, de miért nem beszélhetünk más dolgokról is?

– Mint például?

– Mint például az óriási hurrikánról, ami Merryt fenyegeti? Hogyan fogunk segíteni az embereken és megjavítani a dolgokat? Mi lesz a karácsonyi fesztivállal? És miért nem randiztál senkivel már egy örökkévalóság óta?

– Jézusom, kölyök. Azt hittem, a kedvenc sajtunk kitárgyalásával fogjuk kezdeni, vagy ilyesmi.

– Cheddar. Következő napirendi pont – szólalt meg Sara a padlóról. Az a nevetséges sellőpikkelyes pizsama volt rajta, amit még tavaly karácsonyra kapott tőle. Mellody, a volt felesége segítőkészen elküldte neki a linket, azt sugallva, hogy a lányuknak tetszeni fog ez az ajándék.

Noah megköszörülte a torkát.

Sara sok szempontból még mindig kislány volt. Noah azt hitte, megvédi őt azzal, hogy távol tartja a vihar előtti felkészüléstől.

– Nos, áradás lesz. Ezt biztosan tudjuk. Aggódom, hogy mennyire fog megemelkedni a vízszint az éjszaka folyamán. A város alsó részén, a parknál lesz a legnagyobb a kár, és a tűzoltóság mindenkivel felvette a kapcsolatot, hogy tudassák, a régi középiskola óvóhelyként üzemel majd, ahol mindenkit szívesen látnak.

Sara felült, és nekidőlt az ottománnak.

– Aggódsz? – kérdezte, miközben szép, barna szemével elgondolkodva meredt rá.

Noah egy másodpercig habozott.

– Igen. És te? – Egy széllökés zörgette az ablakot.

– Én is.

– Minden rendben lesz…

– Nem miattunk aggódom. Lehet, hogy beázik a tetőnk, meg ilyenek, de egy dombon vagyunk. Inkább Aprilt féltem. A parkkal szemben lakik. És mi lesz Mrs. Pringle-lel? Teljesen egyedül van, ráadásul kerekesszékes. Emlékszel, hogy befolyt az árvíz a pincéjébe tavasszal?

Noah felsóhajtott. Hazafelé menet megállt Mrs. Pringle házánál, és tíz percig könyörgött neki, hogy hadd vigye el a középiskolába. Még egy vendégszobát is felajánlott a házában. A nyolcvanegy éves asszony hihetetlenül makacs volt. Noah gondoskodott róla, hogy a tűzoltóság kora reggel ellenőrizze, mi van vele.

– Ha valaki bajba kerül, Sara, segíteni fogunk. Ez a legjobb dolog Merryben. Összetartunk a bajban. Minden rendben lesz, és ez azt jelenti, hogy mindenkinek segíthetünk, akinek szüksége van rá.

A lány végiggondolta apja szavait, és közben a mögötte lévő kandalló lángjaira meredt.

– Oké. Akkor miért nem randizol?

– Ez hogy jutott az eszedbe?

– Ricky eljegyezte anyát.

Noah a szemét forgatta. Tisztában volt vele, hogy a volt felesége újra férjhez megy. És hogy őszinte legyen, nem is panaszkodott a választottjára – azt leszámítva, hogy a felnőtt férfi még mindig a Ricky névre hallgatott. Elég rendesnek tűnt, és minden bizonnyal jól bánt Mellodyval és Sarával. Amíg Sara nem kezdi el hirtelen apának szólítani Rickyt, Noah úgy tervezte, hogy udvarias kapcsolatot fog ápolni a férfival.

– Mi köze van bármihez is annak, hogy anyukádat eljegyezték?

Sara megvonta a vállát.

– Azt hittem, talán még mindig odavagy érte, vagy ilyesmi.

– Azt hitted, hogy újra összejövünk? – kérdezte Noah, és megfájdult a feje a lánya csalódottságának gondolatától.

– Jézusom. Nem, csak szerintem anya most boldog. Viszont te nem vagy az. Szóval miért nem keresel valakit, aki boldoggá tesz?

– A boldogságot nem egy másik embertől kell várnunk – mutatott rá Noah.

– Lecke az életről – bökött rá vádlón Sara a mutatóujjával.

– Sajnálom. – Noah elrejtette a mosolyát.

– Te sosem szórakozol, apa. Aggódom érted.

– Rengeteget szórakozom – akadékoskodott a férfi.

– Nem. Dolgozol, kioktatsz engem, és aggódsz. Nulla. Szórakozás. Azon tűnődöm, hogy talán nem is tudod, hogyan kell szórakozni.

Noah az egyetlen dolgot tette, amit egy apa tehet, amikor ilyen vádakkal szembesül. Pofán verte a lányát egy párnával.

4. fejezet

Cat befejezte az e-mailt, és ellökte magát a lakásában lévő íróasztaltól. Az özönvízszerű eső miatt nem lehetett kilátni a negyedik emeleti ablakon. A Veronika hurrikán szele mindent megtett, hogy New York ne felejtse el, az anyatermészettel senki sem szórakozhat. Cat el sem tudta képzelni, milyen lenne, ha a hurrikán közvetlenül a városra csapna le.

A falra szerelt tévé képernyője villogott, ami felkeltette a figyelmét. Megfogta a távirányítót, és felhangosította a műsort.

– A Veronika hurrikán elérte Long Islandet, és Connecticut partjai felé tart.

Cat hunyorogva nézett a képernyőre, és közelebb lépett hozzá.

– A francba – motyogta. Pont New Haven és New London között, a trópusi ciklon útjában volt Merry.

Felkapta a mobilját, és addig lapozgatott a telefonkönyvben, amíg meg nem találta Kathy Hai számát.

– Kathy? – szólalt meg Cat, amint meghallotta a nő hangját.

– Cat? Nem hallak túl jól. Szakadozik a vonal.

– Jól vagytok? Most láttam a hírekben, hogy felétek tart a vihar.

Kathy nevetése erőltetettnek hangzott.

– Ó, ez csak egy kis zápor. Semmi ok az aggodalomra.

Cat statikus zörejt hallott, majd Kathy hangja tisztábban csengett:

– Bocsánat. Fel kellett jönnöm az emeletre. Nem akartam, hogy April hallja, ahogy kiborulok a telefonban.

– Ó, jézusom. Jól vagytok?

– Michaellel épp azon vitatkozunk, hogy elmenjünk-e az óvóhelyre.

– Kathy, egy olyan folyó van a szomszédodban, ami hamarosan megárad. Tűnjetek el onnan a fenébe.

– Tudom, de egész idő alatt a ház miatt fogok aggódni.

– A házat újjá lehet építeni – emlékeztette Cat.

– Igen, de nem lesz olyan szép, mintha te csinálnád – nevetett szomorúan Kathy. – Ez a hely az otthonunk, és te tetted azzá a számunkra.

– Ha kell, újra elmegyek a szerszámaimmal meg a testvéremmel – ígérte Cat.

– Jó ember vagy, Cat King – mondta neki Kathy.

– Igen, nos, vonuljatok fedezékbe, és maradjatok szárazon. Holnap felhívlak, hogy meggyőződjek róla, nem voltatok totál idióták, és döntöttetek úgy, hogy otthon maradtok.

Kathy válaszát recsegő zajok szakították félbe, majd a vonal elnémult.

Cat visszanézett a számítógépére, a rá váró rengeteg munkára, aztán a tévéképernyőhöz fordult. A Hai család volt az egyik kedvence a sorozatból. Néhány évvel ezelőtt az autójuknak hajtott egy részeg sofőr. Cserbenhagyásos gázolás volt. Az orvosi számlák és a keresőképtelenség miatt Haiék majdnem elveszítették az otthonukat. Az építés királyai megmentette őket: a műsor nemcsak felújította a házat, hanem a jelzálogot is kifizette, a város pedig nagylelkű adományt adott, hogy a család rendezni tudja a fennmaradó orvosi költségeket. Azóta Haiék újra talpra álltak, Cat pedig tartotta a kapcsolatot a családdal, sőt, évente egyszer még találkozott is velük.

Merry városa képeslapra illő volt. Egyetlen multicég sem tette be oda a lábát. A belvárosban kisboltok sorakoztak, az utcákon gyerekek sétáltak hazafelé az iskolából, és a szomszédok integettek egymásnak. Merry a karácsonyi fesztiválnak köszönhette a hírnevét. Olyankor az egész város ünnepi díszbe öltözött, és az árusok késő éjszakáig nyitva tartottak. A parkot minden évben téli csodavilággá varázsolták, és karácsonyi fénybe borult a környék, amit a countryklubtól kölcsönkapott golfkocsikkal lehetett megtekinteni.

Árultak forró csokoládét és ízesített pattogatott kukoricát, a kézművesek bemutatták a portékáikat, ráadásul egy egész Mikulásfalut felépítettek. Szenteste a városban akkora volt az ünneplés, hogy az Északi-sarkkal vetekedhetett. Ha valaki Merry százhatvan kilométeres körzetében lakott, ellátogatott oda. Családok ezrei karácsonyoztak ott minden évben.

Idén hová mennek? – töprengett Cat.

Újra felvette a telefonját, és tárcsázott.

– Szia! – A sógornője vidám üdvözlését elnyomta Gabby örömmel vagy csalódottsággal teli visítása. Az egyéves gyerek biztosan a King családtól örökölte a hangerejét.

– Szia, Paige. Az előbb beszéltem Kathy Haijal – vágott a közepébe Cat.

– Ó! Hogy van? Aprillel mi a helyzet? – kérdezte Paige. Cat sógornőjének hátborzongatóan jó memóriája volt, minden családra emlékezett, akiket Az építés királyai négy évadában bemutattak.

– Nem hallottam jól az érkező hurrikán miatt.

– Jaj, ne! Még nem néztem a híreket. Rendben lesznek?

Cat csalódottan felsóhajtott.

– Nem tudom. Mármint, a hurrikán pont ott fog lecsapni.

– És a házuk a parkkal szemben van – mondta Paige, gyorsan megértve a lényeget.

– A folyó mellett.

– Ha bármire szükségük van, tudod, hogy Gannonra és rám számíthatsz.

– Köszönöm. Azt hiszem, csak azt akarom, hogy valaki más is aggódjon értük velem együtt.

– Tekints társnak az aggodalomban – felelte Paige. – Hogy halad az Iskola hadművelet?

Cat lehuppant a túlpárnázott kanapéra, és kikapcsolta a tévét.

– Ugye nem vagyok kihangosítva?

– Nem.

– Jó. Mert kurvára fel vagyok dobva tőle. Azt hiszem, most találtam meg az ideális üzemeltetési vezetőmet, és van néhány ötletem más VIP-alkalmazottra is. Alig várom, hogy beszélhessek róla. De amíg nincs meg a helyszín, mit mondjak?

– Hogy egy lenyűgöző nő vagy, aki más, csodálatos nőket fog kiképezni, hogy a szakmában dolgozzanak, és a saját vállalkozásukat vezessék? – javasolta Paige.

– Ó! Te is eléggé elképesztő vagy, Paigey. Hogy van az én gyönyörű unokahúgom?

– Nagy, rossz és gyönyörű. Akárcsak az apja és a nagynénje.

– Mi következik a sűrű filmes programodban? – Paige a valóságshow-k kamerái mögött kezdte. Felküzdötte magát rendezővé, majd saját produkciós irodát alapított, ahol dokumentumfilmeket készített. Az első dokumentumfilmje, amely a televíziós iparban dolgozó nőkről szólt, országszerte felnyitotta az emberek szemét a kettős mércére és az egyenlőtlenségre. A Reno Ingatlancsatorna – valószínűleg attól tartva, hogy Paige kifejezetten őket veszi célba – programot indított a nők előmenetelének megsegítésére a kamerák mögött, és egyenlő bérezési politikát vezetett be.

Paige mindig beavatta Catet legújabb projektjének részleteibe.

– De figyelj, ha ez az iskola dolog beindul, szívesen dokumentálnám.

– Tényleg? – Cat feltette a lábát a kanapé karfájára. – Arra gondolsz, hogy végigkövetnéd egy napjukat?

– Inkább olyasmire, hogy az első osztályt végigkövetném az érettségiig, majd azon túl.

– Biztosan nagyon bízol bennem.

– Gannon King szavaival élve: „Kibaszott hülye lennék, ha nem tenném.”

– Igen, nagyjából ezt mondaná. A csúnyábbik, idősebbik felem ott van a közelben? – Gannon és Cat ikrek voltak, akik két perc különbséggel születtek. Egyikük sem volt csúnya, és az őszinte, kedves testvéri civakodásukkal mindenütt elnyerték a nézők szívét. A show-biznisz még mindig gyászolta, hogy Gannon visszatért a civil életbe, ahol a nagyapjuk építőipari vállalkozását vezette.

– Épp lefekteti Gabbyt, de mindent tudni akar majd a Hai családról.

– Holnap felhívom, amint megtudom, hogy mi történt velük.

– Oké. Ha bármire szükségük van, szólj nyugodtan. Komolyan mondom. Év végéig van egy kis szabadidőm. És tudom, hogy Gannon is úgy fogja intézni a dolgait, hogy legyen rájuk ideje.

– Szólni fogok, hugi. Köszönöm.

Befejezték a hívást, Cat pedig a plafonra bámulva hallgatta a szűnni nem akaró esőt. Már öt éve élt ebben a lakásban. A brooklyni kétszobás ingatlanban minden pontosan olyan volt, amilyennek akarta. A hálószoba falai kékeszöld színben pompáztak. A keményfa padlót felújította. A konyhán nyolc hétig dolgozott egyedül, hogy tökéletesre varázsolja. Minden álomszép volt, még a fürdőszobában álló egyedi fürdőkád is.

Ez nyugtalanította.

Cat soha nem akart letelepedni. Persze, Gannon csábítóvá tette az okos, gyönyörű feleségével és az elragadó kislányukkal meg a csodaszép otthonukkal hat háztömbnyire tőle. De ez az élet nem volt Catnek való. A gondolat, hogy mindennap ugyanazon az ajtón sétáljon be ugyanahhoz a férfihoz? Kirázta tőle a hideg. Az élet túl hosszú és izgalmas ahhoz. Talán később. Lehet, hogy a negyvenes évei közepén majd meggondolja magát. De egyelőre úgy szerette az életét, ahogy van. Utazgatott, és nem kellett figyelembe vennie senki más érzéseit vagy véleményét. Oda ment, ahová akart, amikor akart, bűntudat és kötöttségek nélkül szexelt a férfiakkal, és úgy alakította ki az életterét, hogy az pontosan megfeleljen az ízlésének.

Talán eljött az ideje, hogy továbblépjen, és keressen egy új ingatlanprojektet, amivel kielégítheti a változatosságra való igényét?

Eszébe jutott a Hai család, és rögtön elfogta a bűntudat. Ő magában nyafog, hogy túl sokáig él ugyanabban a tökéletes ingatlanban, míg a barátai veszélyben vannak, sőt talán az otthonukat is elveszítik. Nem mintha a csatorna másodszor is a segítségükre sietne, hogy újjáépítse a házukat…

Cat a padlóra tette a lábát, ahogy hirtelen felült.

Talán…

5. fejezet

–Szent ég! – mormolta Cat, miközben egy teherautó platóján ült, és felhúzta az apja egyik derékig érő gumicsizmáját. A sáros, zavaros árvíz a homokzsákokat nyaldosta, amiket egy alkalmazott helyezett el a bolt parkolójában.

Az előző esti ötlete miatt aludni sem tudott. Túl sok terveznivalója volt. Éjfélkor beugrott a szülei üres házába, és átkutatta az apja horgászfelszerelését, miközben rábeszélte a kedvenc gyártásvezetőjét egy kora reggeli kiruccanásra. Hajnalban indultak Brooklynból a műsor egyik furgonjával, és az esőben észak felé vették az irányt.

Az út órákkal tovább tartott a szokásosnál az útlezárások és Lauren gyakori pisiszünetei miatt. A hurrikán, amit mostanra bosszantó trópusi viharrá minősítettek vissza, beljebb nyomult a szárazföldön, ami azt jelenti, hogy a part menti területeken még több áradásra lehet majd számítani, ugyanis a folyók és a patakok az óceánba vezetik a vizüket.

Cat egy félig elárasztott élelmiszerbolt parkolójában állt meg a furgonnal, ahol tucatnyi más, csónakokat és kajakokat szállító civil jármű parkolt. A rádióban hallották, hogy New Havenben is elég nagy az áradás, és a segítség nagy része oda összpontosult.

Merry magára maradt.

A folyó kiöntött, és elárasztotta a belváros alsó részét. Azonban a kitartó New England-i közösség felkészült arra, hogy megmentse magát.

– Nem mész ki oda – jelentette ki Lauren, ahogy a vállára dobta a haját. A nő hét hónapos terhes volt, és már nem volt olyan állapotban, hogy fizikailag megállítsa Catet.

– Lauren, Lauren, Lauren – ciccegett Cat. – Ha nem megyek ki oda, honnan fogjuk tudni, hogy mekkora a kár? Lehetőségünk van egy igazán megható karácsonyi különkiadást forgatni. Olyasmit, aminek tényleg van jelentősége. A csatornának tudnia kell, mekkora a pusztítás, különben soha nem fognak beleegyezni a forgatásba. És akkor Merry elesik a legnagyobb bevételi forrásától.

– A pokolba is, kizárt. – Lauren megrázta a fejét, és keresztbe tette a karját gömbölyödő pocakja fölött. – Ha a biztosítótársaság megtudja, hogy derékig érő árvízben gázoltál, nagyobb gondjaid is lesznek a karácsonyi dekorációnál. – Nézték, ahogy egy kisteherautó két jet skit szállító utánfutóval gázol a zavaros vízben. Lauren ismét megrázta a fejét. – Nem hiszem el, hogy valaki egy parkolóból indul el a jet skijével.

Cat észrevett egy lapos fenekű csónakot az utcán, ami az előző napon még száraz volt, és füttyentett egyet, hogy felhívja magára a férfi figyelmét. Integetett, mire a fickó irányt változtatott.

– Ki fogsz rúgatni, és akkor ez a baba nem mehet majd főiskolára! – panaszkodott Lauren.

– Nem fognak kirúgni. Senki sem fogja megtudni. Csak hajókázom egyet, te pedig minden kárt dokumentálsz, amit biztonságos távolból észreveszel.

– Elkísérlek – mondta Lauren makacsul.

– Mindketten tudjuk, hogy a feleséged az egyik legijesztőbb nő a világon. Ha a tudomására jutna, hogy hagytam, hogy terhesen beszállj egy hajóba csónakázni az árvízen, megölne. Maradj itt!

Cat betette az egyik lábát a csónakba, majd felkapaszkodott a fedélzetre.

*

Stuart középkorú, szűkszavú férfi volt. Összepréselt szájjal, elszántan kormányozta a kis csónakot az elárasztott város utcáin. Neki ez csak egy újabb horgásztúra, gondolta Cat. A férfinak fogalma sem volt róla, ki ő, csak azt tudta, hogy valami őrült nő, aki hűtőtáskával, szendvicsekkel, vízzel meg egy termosz kávéval rótta az utcákat árvíz idején. Számára ez a nő csupán egy újabb önkéntes, és Cat örömmel hagyta meg ebben a hitben.

A nő inkognitóban lehetett a sapkájában meg a réteges viseletében.

Cat felvette, ahogy kenuval kimentettek egy fiatal anyát, a kisfiát és egy fáradt macskát az elárasztott otthonukból. És legalább egy tucat fényképet készített az árvízről meg a keletkezett károkról. Rábeszélte Stut – Catnek fogalma sem volt róla, bánja-e, hogy így szólítja –, hogy csónakázzanak át a parkon, abban a reményben, hátha megközelítheti a Hai család házát. Maga a park teljesen víz alá került. A fa… A fa, amit az elmúlt ötven évben minden karácsonykor feldíszítettek, és ünnepi fényfüzérekkel világítottak ki, eltört, és az oldalára dőlt a jéghideg, törmelékekkel teli vízben.

Itt nem lesz karácsonyi fesztivál. Hacsak a csatorna elő nem veszi a csekkfüzetét. De ha a fejesek nem bólintanak rá erre a különleges karácsonyi epizódra… nos, az nem fog bekövetkezni. Erről Cat gondoskodni fog.

Az áramlatra való tekintettel Stu nem merészkedett a park belső területeire. Ehelyett a Fagyöngy sugárútra terelte a csónakot. A Hai-ház, egy csinos bungaló, amelyet Cat személyesen segített felújítani a pincétől a padlásig, egy méter mély vízben állt. A beépített alagsor teljesen tönkrement, a földszinten pedig új gipszkartonra, új padlóra és új díszlécekre lesz szükség, azonban, hacsak nem történik valami újabb természeti katasztrófa, újra lakhatóvá lehet tenni a házat.

A család nem volt otthon. A bejárati ajtón lévő tábla is erről árulkodott. Cat pedig azon tűnődött, vajon kinek jutott eszébe, hogy megkérje a lakókat, írják ki, üres-e a házuk, ezzel is időt spórolva a mentőalakulatoknak.

A nő fényképeket és videókat készített. Bármit, amivel meggyőzheti majd a csatornát, hogy küldjék vissza ebbe a kisvárosba.

Cat elrakta a telefonját az esőkabátjába, és elkezdte fürkészni a házak ablakait, hátha lát valahol mozgást. Szorosabbra húzta magán a kabátot, és megborzongott. Látta a leheletét a levegőben, felhőként lebegett körülötte a hidegben. Az árvíz még veszélyesebb volt a sarkvidéki hőmérséklet miatt.

Mozgást látott maga előtt. Valaki egy verandáról integetett az utca közepénél. Cat jelzett Stunak, és elindultak arrafelé. Egy négytagú család egymást ölelve, szemeteszsákokkal a kezükben gázolt ki a vízbe a csónakhoz.

Egy vadidegen nő átnyújtotta Catnek a legdrágább kincsét, a kislányát.

– Köszönöm – suttogta az asszony vacogva, miközben a férje a csónakba segítette. Cat az ajkába harapott, és bólintott. Visszaadta a babát az anyjának, majd levette a kisfiút az apja válláról.

– Szia, haver. Készen állsz egy kis csónakázásra?

A fiú rávigyorgott, még túl ártatlan volt ahhoz, hogy felfogja a helyzetet.

– Szeretem a hajókat! – jelentette be.

Cat kezet nyújtott az apának, és segített neki bemászni a csónakba. A férfi felkapta a fiát, majd átkarolta, és magához húzta a feleségét.

– Hová visszük őket? – kérdezte Stu. Ez volt az első teljes mondat, ami elhagyta a száját.

A francba. Mikor lettem én a főnök? – gondolta Cat.

– Menjünk vissza az élelmiszerbolthoz. Ott van étel és jármű. Mindenki könnyebben találhat magának fuvart.

Stu felmordult, és beindította a motorcsónakot.

A kisfiú tapsolni kezdett kesztyűs kezével, miközben az iszapos vízben cikáztak a romos utcán.

*

Cat már nem is számolta, hány embert vittek biztonságos helyre aznap. A telefonja órákkal korábban lemerült, ezért a furgonban hagyta töltődni. Lauren, aki született szervező volt, az élelmiszerbolt parkolójában egyfajta rögtönzött fogadóteret alakított ki az emberek számára. Maga az üzlet is megnyitotta a kapuit, és a tulajdonos hot dogot, hamburgert, palackozott vizet meg energiaitalokat osztogatott mindenkinek, akinek szüksége volt rá. A takarókat, a zoknikat, a kutya- és macskaeledeleket, valamint az egyéb szükséges adományokat befogadták, majd szétosztották a rászorulók között.

Hogy tovább nehezítse a helyzetet, a vihar vége megrekedt Merry felett. A szél elcsendesült, azonban az eső folyamatosan esett, csontig áztatva a mentőalakulatokat és az értékes rakományukat. Cat teljesen átfagyott, és elgondolkodott, vajon lesz-e még valaha melege.

Mindannyian immunisak lettek az esőre. Most, hogy a legrosszabb bekövetkezett, és a város víz alá került, az eső volt a legkisebb gondjuk.

Térerő nem volt, ami tovább növelte az emberek frusztrációját. A lakosokért aggódó barátok és családtagok az árvíz szélénél, a száraz területeken gyülekeztek. Lauren mindannyiukat szolgálatba állította, és mindenkinek adott feladatot.

Cat elintézte, hogy a barátnője kapjon egy szendvicset és egy széket, mielőtt újra lelépett Stuval.

Integetett, amikor elhagyták a parkolót. Összefogtak két másik hajóval, és hárman együttes erővel majdnem teljesen kiürítették a Fagyöngy sugárutat és a Magyal közt. Még két házat kellett megnézniük, mielőtt átmehettek egy másik utcába.

6. fejezet

Noah hunyorgott az eső és a szél miatt, miközben erőlködve próbálta a megfelelő irányban tartani a kenu orrát. Félméteres vízben evezett, hogy találkozzon a tűzoltóparancsnokkal, aki nem tudott pontos információval szolgálni arról, hogy valaki eljutott-e az emberei közül Mrs. Pringle házához. A szomszéd település mentőcsapata már úton volt, de mivel a víz még mindig emelkedett a belvárosban, Noah nem akart kockáztatni.

Sarát a házban hagyta azzal a tucatnyi szomszéddal, akik kénytelenek voltak elhagyni az otthonaikat. Egy valóságos folyó választotta el őket a régi középiskola épületétől, amely óvóhelyként szolgált. Sara örömmel játszotta a háziasszony szerepét, ezért apja otthon hagyta, hogy elkészíthesse a „híres tonhalas salátáját” az új lakótársaiknak.

Noah kiszabadított egy kenut a szomszéd garázsából, majd belegázolt a zavarosba. Mrs. Pringle otthona ötsaroknyira volt tőle, ami egy átlagos napon könnyű sétának számított volna. Azonban most a sodrás és a törmelékek jelentősen lelassították.

Elfehéredő ujjakkal markolta az evezőt, miközben az eső és a hideg a bőrébe mart elázott kabátja és a nadrágja alatt. A város alsóbb területein magasabb volt a vízszint, és erősebb a sodrás, ő pedig értékes időt veszített, amikor az áramlat átlökte egy sövénysoron.

Remélte, hogy Mrs. Pringle-t rábeszélték, menjen át az egyik szomszédjához. Azonban az asszony túlságosan makacs volt. Pufók testalkatával és kerek arcával tökéletesen megfelelt a nagymamatípusnak. A hajában még több volt a fekete, mint az ezüst, és vasárnaponként mindig kalapban ment a templomba. A szókincse tele volt délies tájszavakkal. Mindenki szerette őt. A pokolba is, Noah imádta az asszonyt, aki úgy rajongott Saráért, mintha a kislány a tizenegy unokája egyike lenne. Mindig volt sütemény a házában, és rendszeresen adakozott, amikor valaki bekopogtatott hozzá gyertyát vagy édességet árulva. Ő volt mindenki nagymamája.

Már vagy tíz éve kerekesszékhez volt kötve. A város önkéntesei összefogtak, hogy megépítsék a rámpát a ház előtt, ahol a férjével éltek. Noah is segített. Huszonkét éves volt akkor. Frissen végzett a főiskolán, és rengeteg dolga akadt a feleségével, a kislányával és az új, köztisztviselői karrierjével.

Most végre meglátta házat. Az áramlat itt felgyorsult, és a férfi azt kívánta, bárcsak keresett volna valakit, akinek csónakja van. A legjobb esetben kiderül, hogy Mrs. Pringle magasabb területre húzódott, hogy kivárja a vihart. A legrosszabb esetben? Noah-nak fogalma sincs, hogyan fog egy százkilós – nem mintha valaha is a szemébe merné mondani ezt a becslést –, kerekesszékhez kötött nőt beültetni egy kenuba, de majd kitalálja.

A problémamegoldás volt a szuperképessége.

Noah Mrs. Pringle fehér kerítéskapujának még kilátszó részéhez irányította a kenu orrát, és az izmait keményen megfeszítve evezett. Olyan erősen ütközött a kapunak, hogy az kinyílt, a kenu átsiklott rajta, és tompa puffanással a ház falának csapódott.

Az ütközéstől majdnem a vízbe esett, és Noah megfogadta, hogy ha még egyszer megpróbál vízi mentést végezni, akkor azt minimum egy stabilabb kajakkal fogja megtenni. A veranda víz alatt volt, és Noah-nak ki kellett másznia a kenuból a combig érő vízbe, hogy eljusson a bejárati ajtóig. A kenu kötelét Mrs. Pringle egyik tornácoszlopához erősítette, aztán dörömbölni kezdett a bejárati ajtón.

– Mrs. Pringle!

Újra dörömbölt, majd az üveghez szorította az arcát.

Mrs. Pringle a kerekesszékében ült a lépcső aljánál, amelyet már egy évtizede nem használt. Rózsaszín esőkabátot viselt, és egy doboz süteményt tartott a kezében. A víz a térdéig ért.

Vidáman integetett.

– Bassza meg – motyogta Noah, ahogy felrántotta a bejárati ajtót.

– Hal-le-lu-ja, Noah. Örülök, hogy látom azt a vonzó arcodat.

– Mrs. Pringle. – Noah a nő felé gázolt a vízben. – Mi a fenét csináljak magával? Biztos pokolian fázik.

Az asszony feltolta vastag keretes szemüvegét az orrán, és mosolygott.

– Noah Yates. Csak természetes, hogy nem akarsz káromkodni egy hölgy előtt, ugye?

– Nem, asszonyom. – Noah megragadta a kerekesszéket, és elkezdte az ajtó felé tolni.

– Fél órával ezelőtt még csak a bokámig ért a víz, aztán, édes jó istenem, elkezdett ömleni befelé!

– A végén kihűl itt nekem. – Mi lett volna, ha fél órával később érkezik?

Mrs. Pringle nem aggódott.

– Tudtam, hogy bármelyik percben itt lehetsz, hogy megments, mint egy jóképű lovag fehér lovon. Várj egy pillanatot! Nem mehetünk el a holmim nélkül. – A harmadik lépcsőfokon lévő szemeteszsákokra mutatott, amiket a víz éppen csak elkezdett nyaldosni.

– Teljesen biztos benne, hogy mindre szüksége van?

A nő válaszul kőkemény tekintettel nézett rá.

– Oké. Rendben. Csak megkérdeztem.

Az asszony nem engedte, hogy a férfi kitolja, amíg be nem pakolta a zsákokat a kenuba. Csak ezután bólintott neki, mint egy királynő.

A zsákok több helyet foglaltak el a kenuban, mint azt Noah gondolta. Aztán ott volt még a kerekesszék és az abban ülő nő problémája.

– Nos, polgármester úr, most mit fogsz csinálni? – kérdezte Mrs. Pringle inkább kedélyesen, mint rémülten.

Noah megrázta a fejét. Merry lakosai túlságosan bíztak egymásban. Elfelejtettek aggódni vagy félni, mert hittek abban, hogy a szomszédaik mindig vigyáznak rájuk. Erre tessék, most itt áll egy tolószékkel a kezében, miközben az árvíz a térde körül kavarog, és csak a kibaszott csodában reménykedhet.

A füttyszó harsányan és hangosan hasított a levegőbe.

– Segítsek?

Ez a megváltás hangja volt. Az élénksárga esőkabátot viselő nő belekapaszkodott Mrs. Pringle kerítésébe, hogy egy helyben tartsa a csónakot.

– Halleluja – dúdolta Mrs. Pringle.

– Ne hallelujázzon, amíg a seggünk nem ért szárazföldet – javasolta Noah.

– Drágám, miután elvonul ez a hurrikán, elbeszélgetünk a szókincsedről!

– Igenis, asszonyom. De most szeretném, ha itt maradna.

Az asszony felhördült, és Noah a bejárati ajtó mellé tolta, mielőtt elindult a csónak felé. Már nem is érzékelte a fagyos vizet. Teljesen elzsibbadt.

– Szép napunk van – jegyezte meg a sárga kabátos nő.

– Egyszerűen gyönyörű – válaszolta Noah a kerítésbe kapaszkodva. – Itt egy kerekesszékes, nyolcvanéves asszony, nekem pedig egy kenum van.

– Hú, bassza meg – káromkodott a nő. – Stu? Kerekesszék.

A férfi felmordult a motor mellett. Úgy tűnt, nem hatják meg a körülmények.

– Ki kell úsztatniuk idáig – mondta végül Stu. Kihalászott egy kötelet a csónak aljából, és az egyik végét Noah-nak dobta. – Fogja ezt a végét, és kösse rá. Mi majd a csónakhoz húzzuk.

Noah megmarkolta a kötelet, és visszabotorkált a vízben a verandára Mrs. Pringle-hez, aki túlságosan is vidáman fogadta a helyzetet.

– Készen áll a fuvarra, Mrs. Pringle?

Az asszony bólintott.

– Csináljuk.

Noah letoltatott az első lépcsőfokokon a kerekesszékben ülő asszonnyal, és remélte, hogy Mrs. Pringle a székkel együtt a víz felszínén fog lebegni, nem pedig elsüllyed, mint egy kő.

Lebegett is, mondhatni. Azonban a sodrás erős volt, és Noah-nak minden erejére szüksége volt, hogy a víz fölött tartsa az asszony fejét. Mindketten ki fognak hűlni, ha nem mennek gyorsan meleg és száraz helyre.

A csónakban álló nő megragadta Mrs. Pringle karját. Az esőtől maszatos szemüvege miatt Noah nem sokat látott belőle a magasságán és fáradtnak tűnő mozdulatain kívül. De kizárt, hogy be tudja húzni a csónakba a pufók Mrs. Pringle-t.

– Stu, a picsába, szükségem van a segítségedre! – kiabált hátra a válla fölött a nő.

Mrs. Pringle ciccegett.

– Ti, fiatalok meg a szókincsetek.

– Sajnálom, asszonyom, de a helyzet némiképp súlyosbodik, mielőtt jobbra fordul – mondta a nő, és gyorsan elvigyorodott a sapkája karimája alatt.

A férfi, akiről Noah feltételezte, hogy Stu, grimaszolt, miközben egy másik kötelet is a kerítésre kötött, hogy egy helyben tartsa a csónakot.

– Kanadába kellett vóna mennem horgászni, amég megtehettem – motyogta az orra alatt, miközben dühösen, de tántoríthatatlanul odamászott a nőhöz. Egyetlen pillantást vetett Mrs. Pringle-re, aztán lesöpörte a kalapot a fejéről. – Ehhez kettőnél több emberre lesz szükség.

Ne bassz, Sherlock.

– Tudom, hogy nem akar kövérnek nevezni – fújtatott Mrs. Pringle gőgösen, még a mellkasáig érő árvízben is.

– Mi lenne, ha először a széket tennénk be, utána pedig felemelném Mrs. Pringle-t magukhoz?

– Jól hangzik – felelte a nő. – Asszonyom, meg tudna kapaszkodni a csónak oldalában?

– Persze. Hetente kétszer járok gyógytornára. Elbírom a két és fél kilós súlyokat.

Noah Mrs. Pringle derekára tette a kezét, miközben az asszony belekapaszkodott a csónakba. – Készen áll?

– Amennyire lehet. – Megszorította a csónak peremét, Noah pedig kihúzta alóla a széket. A férfi fél kézzel kiemelte a kerekesszék egyik fogantyúját a vízből. Égtek az izmai, amíg Stu meg nem ragadta a szék karfáját, hogy felhúzza a fedélzetre.

Noah gondolatban végigfutott a listán, hogy mit fog csinálni, amikor vége a hurrikánnak. Megöleli a lányát. Lezuhanyozik. Száraz zoknit húz. Steaket eszik. Végigalszik egy teljes napot.

De előbb fel kellett juttatnia Mrs. Pringle-t a csónakra.

– Erősödik az áramlat – jegyezte meg Stu. Úgy hangzott, mintha az esti menüt ismertetné.

Noah tisztában volt a sodrás erejével. A lába és a dereka körül hömpölygő víz csaknem hullámként temette maga alá, miközben fájdalmas erővel csapódtak a testének a törmelékek és uszadékfák.

Noah emelt, a többiek pedig húztak. Együttes erővel sikerült Mrs. Pringle-t a csónakba rakni. Az asszony nem túl elegánsan landolt a fedélzeten, a csónak pedig nagyot billent a vízen. Noah éppen a sárga esőkabátos nő kinyújtott keze után nyúlt, amikor valami nagy és nehéz csapódott neki egy száguldó teherautó erejével.

Még látta a tetoválást a nő csuklójának belső oldalán. Egy apró kalapácsot. Aztán a víz összezárult a feje fölött. Kicsúszott alóla a lába. Mekkora idióta! Kakaó színű vízbe fog belefulladni. Sara nélküle nő majd fel. Lemarad az érettségijéről. Mi van, ha rossz egyetemet választ? Vagy rossz pasit? Mi van, ha sosem nő ki a ruhák, a fiúk és a pletykák iránti megszállottságából?

Nem a saját élete pergett le a szeme előtt. Hanem Saráé. Talán, mert a lányának igaza volt. Nem boldog. Nem tudja, mi az a szórakozás. És már esélye sem lesz kideríteni.

Valami elkapta. Egy erős kéz, a tetoválás. Megmarkolta a kapucniját, mire a jeges víz elengedte. A nő állkapcsa megfeszült, ahogy igyekezett berántani Noah-t a csónakba.

– Dőljenek oldalra! – kiáltotta. Stu és Mrs. Pringle a másik oldalra dőltek, miközben a nő feljebb húzta. Noah-nak sikerült talpra állnia, és erőlködve bemászott a csónakba. A nő mellé rogyott a fedélzeten.

– Mindenki jól van? – morogta Stu hátulról.

Noah túl fáradt volt ahhoz, hogy kinyissa a szemét. Így hát beérte egy bólintással. Halálra fogja ölelgetni Sarát, és felírja a pizzát is arra a listára.

– Jól vagyunk. A francba is, vigyél ki minket innen, Stu, mielőtt csali lesz belőlünk! – kiáltotta a mellette ülő nő.

– Köszönöm – zihálta Noah.

– Nincs mit.

– Kér valaki süteményt? – szólalt meg Mrs. Pringle, miközben elhagyták a Fagyöngy sugárutat.

7. fejezet

Aznap

Az a rohadék Noah Yates kényszerítette erre. Be kellett vonnia a nagyágyúkat, mivel a férfi már nem fogadta a hívásait. Kivéve azt az egy alkalmat, amikor szűkszavúan annyit mondott: – Ne. Hívogasson. Többet.

Cat Bon Jovi bömbölő zenéjének ritmusára dobolt az ujjaival, miközben a héten már másodjára indult északra, Merry felé. A csatorna nem csupán áldását adta erre a különkiadásra, hanem szinte vérszemet kaptak tőle. Ők a giccses, könnyfakasztó sztorit és a reklámokból befolyó pénzt látták benne; ráadásul a profit reményében több epizóddal is számoltak. Cat pedig esélyt látott arra, hogy egy egész város karácsonyát megmentse. Drake elkötelezett volt a szereplés mellett. A szponzorok egymás után jelentkeztek.

Már csak egyetlen dologra volt szüksége, hogy az a seggfej igent mondjon.

Elhagyta az autópályát Merry kijáratánál, és a bérelt kocsijával elhajtott a járdára kirakott vizes szemétkupacok mellett. Néhány család azonnal elkezdte a felújítást. Másoknak több időre volt szükségük ahhoz, hogy összeszedjék magukat. Hamarosan önkéntesek fognak segíteni nekik, ahol tudnak, szigetelést és gipszkartont cserélnek majd, illetve felszedik a régi padlószőnyeget, és újat raknak le a helyére.

Cat rákanyarodott a főutcára, ami néhány napja még víz alatt állt. A kirakatokon látszott a víz okozta kár, de az emberek ennek ellenére is mosolyogtak és integettek. Ez volt Merry vonzereje. Ezért kell azonnal elkezdeni a forgatást, és megörökíteni az árvíz utáni, de még a felújítás előtti állapotot. Az embereket ez érdekli.

Élvezte azt az egy hetet, amit néhány évvel ezelőtt itt töltöttek a műsorral, örült, hogy megismerhette a várost és a lakosait. Még sosem látott olyan közösséget, amelyik ennyire védelmezte és támogatta a tagjait.

Megállt az étterem előtt. A Sunshine’s volt az a hely, ahol a helyiek a hét minden napján összegyűltek reggelizni és erős kávét inni. A szakács és tulajdonos, Reggie az összes hagyományos ételbe belecsempészte a jamaicai gyökereinek nyomát. Cat különösen szerette a banános palacsintát.

De az étteremnek, amit megismert, nyoma sem volt. A helyén egy sáros épület állt. Észrevette viszont, hogy az emberek továbbra is ott gyülekeznek. Reggie kávét és fánkot szolgált fel az épület elé kirakott összecsukható asztalról.

A rendíthetetlen New England-i szellemiség. Cat tisztelte ezt.

Végighajtott az utcán a háromszintes téglaépülethez, amelyben Merry rendőrőrse, közösségi háza és a polgármester irodája kapott helyet. Az épület, amelyet elcsúfított az árvízszintet jelző sárcsík, meglepően ép volt.

Leállította a terepjárót, majd lehajtotta a napellenzőt, hogy ellenőrizze a tükörképét. Teljes fegyverzetben volt. Szolidan füstös szem, élénkvörös rúzs, tökéletesen fésült lófarok. Lazán öltözött fel, testre simuló farmernadrágot és szürke pulóvert viselt. Az ember nem tűsarkúban és miniszoknyában érkezik egy katasztrófa sújtotta övezetbe.

Gannon nagyon csúnyán letolta, amikor kiderült, hogy „a kibaszott hurrikán okozta árvízben csónakázott”. A testvére nem volt elragadtatva, amikor megemlítette, hogy pontosan ezért nem mondta el neki.

És volt egy olyan érzése, hogy egy percen belül újabb baszogatásokat kell majd elviselnie az emeleten tanyázó férfitól. De felkészült rá. Catalina King nem ijedt meg a kihívásoktól. Nem, ő átverekedte magát rajtuk, aztán beintett az ellenfelének.

Kiszállt a terepjáróból, és az épület üvegajtós bejáratához sétált. A háznak olyan szaga volt, mint minden régi épületnek. Kicsit dohos, kicsit poros, és érezni lehetett a csiszolt fa illatát is.

Noah Yates irodája a legfelső emeleten volt, és miközben Cat felsétált a lépcsőn, gondolatban felkészült a vitára. Kingként többnyire az ordibáláshoz folyamodott, vagy ha a helyzet úgy kívánta, olyasmit dobált, ami hangosan csattant. Volt egy olyan érzése, hogy ez nem fog működni Mr. Nem Kell a Segítségével.

Az irodája előtti íróasztal üres volt, az ajtó pedig nyitva. Cat ezt burkolt invitálásnak vette. Maga az iroda is üresen állt, de az asztalon lévő pénztárcából ítélve Cat feltételezte, hogy makacs tulajdonosa hamarosan visszatér.

Az íróasztalon és a fiókos szekrényen papírok hevertek látszólag kaotikus rendben. Különböző méretű vödröket tettek az álmennyezet gyenge pontjai alá, amelyek felfogták az időnként lecsöpögő vizet. A szőnyeg régi volt, és foltos, a kávéskanna pedig úgy nézett ki, mintha az 1980-as években vásárolták volna.

Az ablakok a főutcára és a katasztrófa bizonyítékaira néztek. Folyamatosan emlékeztették az embert az elvégzendő munkára.

Cat körbeszimatolt az íróasztal körül, és felkapott egy bekeretezett fényképet. Noah, akivel nem volt szerencséje találkozni, amikor korábban a városban forgatott, jóképű férfinak tűnt. A szemüvegtől egy kicsit strébernek látszott, de sötét, kócos haja és vidám vigyora növelte a vonzerejét. A mellette lévő lány szép barna szemében pajkosság és bűbáj csillogott.

Cat azon tűnődött, hogy a férfi vajon apaként is olyan keményfejű-e, mint polgármesterként.

Utánanézett a jegyzeteiben: Mr. Yates a lányával nyaralt azon a héten, amikor Merryben forgattak. Azonban félbeszakította a vakációját, amikor megtudta, hogy a nő „összetűzésbe került” az egyik helyi lakossal az egyetlen kocsmában a születésnapi buliján. Amikor Noah megjelent a forgatáson, Cat épp a lakókocsijában aludta ki a másnaposságát.

Egy produkciós asszisztens és a producer lebeszélték a férfit a konfrontációról, és elküldték a helyszínről, mielőtt Cat felrobbant volna. A nőt nem érdekelte, mennyire szeretik Mr. Tapit Merry városában. A segge tiltott területnek számít, különösen azután, hogy szóban már figyelmeztette a fickót, aki nem foglalkozott a mondandójával. Adott egy lehetőséget a részeg taperolós alaknak, hogy ne nyúljon hozzá a húsos kezével, és amikor az nem törődött vele, hanem fogdosni kezdte, talán a kelleténél egy kicsit erősebben ütötte meg. De mentségére legyen mondva, hogy a hatodik vagy a hetedik felesnél tartott, így igencsak elfogyott a türelme.

Már nem vitte annyira túlzásba a bulizást. Persze, most is élvezte a szórakozást. Azonban már valamivel alaposabban mérlegelte a következményeket. Különösen, mióta a másnaposság nem pusztán kellemetlenség volt, hanem valódi kínhalál.

Megcsörrent Yates asztali telefonja, és a villogó piros lámpa jelezte, hogy már több hangpostaüzenet is várt rá.

– Segíthetek? – A férfi a nyitott ajtóban állt farmernadrágban és gyapjúfelsőben. Sötétbarna haja felül hosszabb volt, mint a fényképen, és enyhén göndörödött. A szeme élénkzöld volt, és összehúzta a szemüveg mögött, ami a valóságban elég szexinek tűnt. Széles válla és – amennyire Cat a ruhák rétegei alatt látta – nagyon atletikus teste volt.

A nő visszatette a fényképet a helyére, és a legmegnyerőbb mosolyát villantotta a férfira.

– Azt hiszem, ezt nekem kellene megkérdeznem magától.

Noah szeme összeszűkült, és mély barázda jelent meg a homlokán.

Cat megkerülte az íróasztalt, és kezet nyújtott neki.

– Cat King vagyok.

– Bassza meg – káromkodott Noah az orra alatt, majd kikerülte a nőt, hogy ledobja a táskáját az asztalra.

– Én is örülök, hogy megismerhetem – mondta Cat.

– Nézze, Cat, vagy akármilyen „szexi” néven is hívják a munkahelyén, miért nem tesz mindkettőnknek egy szívességet, és húzza el innen a csíkot? Dolgom van, és nem fogom hagyni, hogy egy tévéműsor áldozatot csináljon a városomból.

– Senki nem akar senkit áldozattá tenni – vitatkozott Cat csípőre tett kézzel. – Segítséget ajánlok önnek. Anyagi és egyéb szempontból. Megengedheti magának a város, hogy idén kihagyja a karácsonyt?

– Hogy Merry mit engedhet meg magának, és mit nem, ahhoz önnek semmi köze.

– Ez baromság – vágta rá Cat. – Vannak barátaim, akik itt élnek. Barátok, akiknek jól jönne egy kis segítség, hogy újra rendbe rakják az életüket, és nem fogom cserben hagyni őket.

– Akkor küldjön nekik egy átkozott ajándékkártyát, és hagyjon engem békén, a fenébe is!

– Megvannak a forrásaim ahhoz, hogy az egész várost talpra állítsam, és felkészítsem a karácsonyra. Felelőtlenség, sőt egyenesen ostobaság, ha nem él ezzel a lehetőséggel.

– Valóságshow-sztárként azt hiszem, önnek ez a mantrája.

Cat felhúzta a szemöldökét. Szóval a polgármester úr mocskosan akar játszani. Jól van. Őt sosem zavarta, ha össze kell piszkolnia magát.

– Tényleg hajlandó lemondani a lehetőségről, hogy újjáépítse a városát, és megrendezze a karácsonyi fesztivált, pusztán azért, mert nem kedvel engem? Ez valóban a város érdekeit szolgálja?

– Nem tetszik, amit képvisel. Mások szerencsétlenségén nyerészkedni? Első kézből bemutatni mindent, majd rögtön eltűnni, amint nem forognak a kamerák? Igen – gúnyolódott. – Épp magának kell kioktatnia mások érdekeiről.

– Seggfejként viselkedik.

A férfi megkerülte az íróasztalt, hogy szemtől szemben álljon Cattel.

– Őszintén szólva nem érdekel. A városom a valaha megélt legsúlyosabb természeti katasztrófából lábadozik. Napi huszonnégy órában tartom a kapcsolatot a biztosítótársaságokkal, az állammal és az aggódó polgárokkal, akik még csapvizet sem ihatnak, nemhogy hazamenjenek, és nekilássanak az újjáépítésnek. Bocsásson meg, ha nem kapok a lehetőségen, hogy cirkuszt csináljak a lakosaim szerencsétlenségéből. Mi itt Merryben egy család vagyunk, és ön meg a valóságshow-ja nem idevalóak.

Cat nem hátrált meg. Soha nem tette. Közel száznyolcvan centis magasságával ugyanolyan tekintélyt parancsoló tudott lenni, mint az előtte tornyosuló nagyra nőtt szamár.

– Vajon mit gondolnának a szomszédai, ha hallanák, hogy elutasítja a segítségünket? Ön szerint vajon ők is ilyen gyorsan lemondanának az ajánlatról? Gondolja végig. A műsorral felvezetnénk a szentestét, majd megmutatnánk, hogy Merrybe visszatért az élet. Az ilyen hírverés nem múlik el nyomtalanul. Jövőre még nagyobb lesz a fesztivál. Több turisztikai bevétel, boldogabb lakosok.

Noah szeme felvillant.

– Tűnjön el az irodámból, Cat, és ne is jöjjön vissza!

A férfi az ajtó felé tolta a nőt, és Cat hagyta. Rendkívül nagy örömét fogja lelni abban, hogy néhány óra múlva érzelmileg kizsigerelje a férfit.

– Van egy olyan érzésem, hogy ezt még meg fogja bánni – ígérte széles mosollyal.

– Akar fogadni?

A férfi az orrára csapta az ajtót, és Cat leszaladt a lépcsőn. Véres péppé fogja zúzni Noah Yatest, és a maradványain táncol majd. Aztán rendbe hozza a városát.

8. fejezet

Noah a puszta makacsságával küzdött a közelgő fejfájás ellen. Már besötétedett, és Sara kétszer is felhívta, hogy megkérdezze, hazaér-e vacsorára. Catalina Kinget és az alattomos támadását hibáztatta ezért.

Az a nő egy vipera. Mindenre képes a nézettségért. Az ilyen emberektől kell távol tartania Sarát. A lánya már így is túl sok időt tölt a divatmagazinok és a valóságshow-k világában, ahol fontosabbnak tartják a szépséget az észnél, a gazdagságot az értéknél.

Nem érezte késznek magát arra, hogy felvegye a harcot a szexista, lealacsonyító mondanivalóval, amivel Sarát és a barátait nap mint nap bombázzák ezek a műsorok. Be kellett ismernie, hogy sosem fordított nagy figyelmet az ilyen dolgokra, amíg a karjában nem tartotta a lányát. Akkor minden új értelmet nyert.

Megígérte annak a kis rózsaszín csöppségnek, hogy gondoskodik róla, és azt akarta, hogy a lánya megértse, bármi lehet belőle, amit csak akar, amíg erős, független és okos lányként viselkedik.

A Cathez hasonló nők? Két lábon járó önbecsülés-rombolók! A hosszú, hosszú lába? A mézszőke haja? Az íves arccsontja és a finom vonalai? Noah jól látta, miért találtak egymásra a tévével. Technikailag gyönyörű volt. Sőt, lenyűgöző. De ez csak külsőség. Eleget tudott Catről és a szakmájáról ahhoz, hogy távol akarja tartani Sarától.

Sara. A francba. Az órájára nézett.

Már otthon kellene lennie. A lánya segített néhány ideiglenes albérlőjüknek „árvízi lakomát” főzni. A tucatnyi ember, akik most a házukban laknak, kiürítették a fagyasztóládákat, és egész nap főztek.

A férfi felkapta a telefonját és a táskáját.

Noah: Elkéstem! Bocsánat! Én vagyok a világ legrosszabb apukája. Most indulok és sietek.

Sara: *szemforgatás* Tudtam, hogy elkésel. Ezért mondtam neked rossz időpontot. A vacsora csak fél óra múlva lesz kész.

Noah: Ördögi vagy.

A lány egy dr. Genya GIF-fel válaszolt, amire Noah a szemét forgatta. Így legalább lesz ideje a szokásos esti kávéra. Bezárta az irodája ajtaját, és lesietett a lépcsőn. A Merry and Bright egy hangulatos pékség és kávézó volt, amely a jó kávéra és a karácsonyi desszertekre specializálódott egész évben. Noah általában Reggie-nél állt meg az első reggeli koffeinadagjáért, a Merry and Brightnál pedig esténként, hazafelé menet.

Noah észak felé vette az irányt. A hűs levegő már-már fagyos volt. Két nap volt halloweenig, és már lemondta a Csokit, vagy csalunk! estet, illetve a felvonulást. Az egész város csalódott, de kizárt, hogy feltakarítsák és rendbe tegyék a parádé útvonalát, nemhogy megengedjék a gyerekeknek, hogy szuperhősjelmezben tapicskoljanak a félig fagyos sárban.

Nem. A halloween az egyik olyan ünnep, amiről Merrynek idén le kell mondania. És valószínűleg nem ez lesz az egyetlen. Noah utált arra gondolni, hogy elmarad a karácsony a városában, de kezdett világossá válni, hogy a csodához szükséges pénz és segítség nem fog elég gyorsan megérkezni.

Becipzározta pulcsiját az éjszakai hideg miatt, és intett a házaspárnak, akik a verandáról üdvözölték. A városnak ezt a részét szerencsére megkímélte a vihar, és az itt lakók szívesen biztosítottak helyet a vendégszobáikban és a nappalijukban a kevésbé szerencsés szomszédaiknak.

Noah felsóhajtott, lehelete meglátszott a levegőben. Szerette ezt a várost. Utált a rossz hírek hozója lenni, de előbb-utóbb, és inkább előbb, meg kell tudniuk, hogy idén nem lesz karácsonyi fesztivál.

A kávézó lágy fényei azonnal felmelegítették, mintha erre találták volna ki. Friss sütemények és forró kávé illata fogadta Noah-t, amikor kinyitotta az ajtót, ami mindig a Jingle Bells első néhány akkordját dalolta.

– Jó estét, Noah. Késésben vagy – üdvözölte Freddy Fawkes, a kávézó társtulajdonosa a pénztár mögül. Freddy kísértetiesen hasonlított a sovány, rőt arcú Mikulásra, amit igyekezett is hangsúlyozni. Ő és a felesége, Frieda azt állították, hogy a huszonhét éve tartó házasságuk és az üzleti partnerkapcsolatuk titka az, hogy Frieda minden reggel hatkor bejön sütni és kinyitni a boltot, Freddy pedig ebéd után átveszi a munkát, és zárásig dolgozik.

– Hosszú napom volt – mondta Noah, miközben a sütispultot fürkészte. – Kaphatnék két tucat pekándiós tekercset és egy kávét elvitelre?

Freddy felvonta ősz szemöldökét.

– Nagy tömeg lehet nálatok.

Noah fáradtan mosolygott.

– Örülök, hogy van szabad szobánk, amit felajánlhatunk.

Freddy a pult mögött tüsténkedett, hogy elkészítse Noah rendelését. A férfi bizsergést érzett a lapockái között. Csiklandozást. A végzet fenyegető árnyát.

Már azelőtt tudta, hogy ki az, mielőtt megfordult volna.

– Nocsak, nocsak. Újra találkozunk. – Cat rámosolygott azzal a rafinált vigyorával. April Hai társaságában ült, forró csokoládé és különböző sütemények sorakoztak előttük.

– Üdvözlöm, Mr. Yates – mondta April vidáman. Aprócska kis teremtés volt, szögegyenes, koromfekete hajjal, amelyet a japán és vietnámi szüleitől örökölt. Boldogan mosolygott rá. – Hallotta a jó hírt?

Noah-nak nem volt kedve semmilyen jó hírt hallani Cattel kapcsolatban. Szigorú pillantást vetett a nőre, hogy ezt vele is tudassa.

– Nem, nem hallottam, April. Mi a helyzet?

– Cat azt mondja, hogy rendbe hozza a házamat, az éttermet és a parkot, hogy ne kelljen kihagynunk a karácsonyt! – April szinte ugrándozott a széken az örömtől és a cukortól felpörögve.

– Tényleg?

– Ne szerénykedjen – sóhajtott fel April. A kölyöknek olyan szókincse volt, mint egy végzős egyetemistának. – Azt mondta, hogy az egész a maga ötlete volt. Mindannyian tudtuk, hogy megtalálja a módját, hogy mindent helyrehozzon!

Most mi a fenét kellene tennie? Mondja meg Aprilnek, hogy ez nem igaz, és törje össze a gyerek álmait?

Cat a nyelvével végigsimított a fogain, és önelégült tekintetével azt üzente, hogy csak merjen neki ellent mondani.

– Cat szerint a fesztivál idén még nagyobb lesz! El tudja ezt hinni? – April izgatottságában meglökte a süteményestányért, és majdnem leverte az asztalról. – Azt hittem, hogy az idei lesz a legszörnyűbb karácsony, ehelyett mindent felülmúl majd! – Felpattant a székéről, és átölelte Noah derekát.

Francba, francba, francba!

– Utálom magát – tátogta Catnek, nem törődve azzal, hogy úgy viselkedik, mint egy éretlen kisiskolás.

A nő csókot küldött neki.

– April, nem bánod, ha kölcsönveszem Catet egy percre?

– Ó, persze! Biztos sok tervet kell még átbeszélniük.

A férfi karon ragadta Catet, és kirángatta a bejárati ajtón. A csengők vidáman csilingeltek mögöttük.

– Ez volt a legrondább, legaljasabb manipuláció…

– Nem kellett volna bevetnem a nehéztüzérséget, ha a józan eszére hallgat – mutatott rá a nő, és kirántotta a karját Noah szorításából.

– Mióta a józan ész hangja egy valóságshow? – Noah gyakorlatilag kiabált. Nem tudta, mi lehet ebben a nőben, de megvolt az a hátborzongató képessége, hogy az egekbe emelje a vérnyomását.

– Nézi egyáltalán a műsoromat?

– Láttam azt az epizódot, amit itt forgatott. Kiszínezte az igazságot. Tehetetlen áldozatként mutatta be a Hai családot.

– Hé! – A nő közelebb lépett a férfihoz; nyilvánvalóan sértette a megjegyzés. – Soha nem tennék ilyet. A Hai család a legerősebb, legkitartóbb emberekből áll, akiket ismerek. Soha nem hagynám, hogy negatív színben tüntessék fel őket.

– Nem lehet, hogy túlságosan lefoglalják a fotózások meg a kocsmai bunyók ahhoz, hogy odafigyeljen arra, ami a forgatáson történik?

– Maga egy seggfej, Yates. De akkor is segítek a városának, és tudja, mit? Ezt minden egyes lépésnél az orra alá fogom dörgölni – csattant fel Cat. Ismét harci pózban álltak egymással szemben.

– Nem kedvelem magát.

– Jó, mert az érzés kölcsönös. – A nő a férfi mellkasába fúrta az egyik ujját.

– Gyűlölök mindent, amit képvisel. – Noah megfogta és megszorította a nő ujját.

– Igen? Én pedig gyűlölöm, hogy hagyná, hogy a személyes érzései a város újjáépülésének útjába álljanak. Szóval, azt hiszem, kvittek vagyunk.

Átkozottul pimasz szája volt.

– Az a munkám, hogy megvédjem ezeket az embereket.

– Úgy csinál, mintha azért jöttem volna, hogy megerőszakoljam és kifosszam őket.

– Ennyi erővel azt is tehetné. Arra használja a katasztrófát, hogy megetesse a műsorát a nagyközönséggel. A barátaim és a szomszédaim tönkrementek, maga pedig kamerákat tol az arcukba, hogy pénzt csináljon a történtekből.

– Leszarom, hogy mit gondol rólam és a műsoromról. De abban szerintem mindketten egyetértünk, hogy annak a kislánynak odabent kell legyen otthona, ahová hazamehet.

– A Hai családnak ön nélkül is lehet otthona.

– A költségvetésemből újjáépíthetjük April házát, Reggie éttermét és a parkot. Ráadásul hozhatok egy sereg önkéntest, akik segítenek a többi épület és otthon rendbetételében. Ehhez adott a pénz és az egyéb források. Csak igent kell mondania.

A férfi végigsimított a tarkóján, hogy leküzdje a benne gyülemlő feszültséget. Ezt jól megszívta. Az államtól december közepénél hamarabb nem kap pénzt. A vállalkozók készlethiányban szenvedtek a New Haven-i újjáépítések miatt. Merryre a legjobb esetben is sivár év vége várt. Se fesztivál, se idegenforgalmi bevétel, ráadásul a takarítás még hónapokig eltarthat.

Az orra alatt szitkozódott, és utálta magát amiatt, amit tenni készült.

– Mi van a dekorációval? – kérdezte. – Ha azt akarja, hogy olyan karácsonyi fesztivált rendezzünk, ami méltó egy országos televíziós csatornához, akkor vadonatúj dolgok kellenek a parkba és a belvárosba.

– Elintézem. Ez egy igen?

Túl önelégült, túlságosan magabiztos. Kibaszottul a markában tartja a férfit, és ezzel ő is tisztában van.

– Nézze, még valami produceri státuszt is adok önnek, hogy megnézhesse a felvételeket, mielőtt adásba kerülnek – ajánlotta fel Cat. – Így nem érhetik meglepetések.

– Beleszólást akarok abba, hogy mi kerül az adásba.

A nő megrázta a fejét.

– Az nem fog megtörténni. Fogadja el az ajánlatot, Noah. Nem fogom átverni a városát. Sőt, elérem, hogy szentestére a világ legnagyobb seggfejének érezze magát, amiért ilyen sokáig húzta az időt.

Cat a férfit bámulta. Érezte a győzelem illatát, mint egy könnyű préda körül keringő cápa. A férfi vissza akarta utasítani az ajánlatot. Szerette volna személyesen kikísérni a nőt a városból. Azonban a településnek nagyobb szüksége volt Cat pénzére, mint az ő becsületességére.

Noah bólintott. Egyszer.

– Rendben. De ha átlépi a határt, megkeserítem az életét.

A nő elvigyorodott, és a macskás mosolyát bármelyik másik férfi pokolian szexinek találta volna. Noah gonosznak látta. Cat kezet nyújtott neki, a férfi pedig vonakodva megfogta, és megrázta. A szikra, ami végigfutott a karján? A teste figyelmeztette az előtte álló gonoszra.

– Holnap érkezik a stáb, szóval talán érdemes lenne elterjeszteni a hírt. Ha segítségre van szüksége ahhoz, hogy emberként viselkedjen, szóljon nyugodtan, és a marketinggel íratok önnek egy forgatókönyvet.

A nő megfordult, és visszaballagott az étterembe; fényes lófarka himbálózott a háta mögött. A férfi utánabámult, és ökölbe szorította a kezét.

Noah épp most kötött alkut magával az ördöggel.

9. fejezet

Nyolc hét szentestéig

Cat a csatorna áldásával és az időhiánytól vezérelve gyorsabban mozgósított egy hadsereget, mint amennyi idő alatt a legtöbb ember összecsomagol egy nyaralásra. Reggelre egy kis stáb végigjárta Merryt, hogy felderítse a helyszíneket, és filmre vegye a takarítást. Az asszisztensek felhívták a helyi hírcsatornákat, hogy olyan felvételeket kérjenek az árvízről, amiket a műsor készítői később felhasználhatnak.

Cat kikísérte az első helyszíni szerkesztőt, aki egy listát szorongatott, amelyre a lehetséges interjúalanyokat írta össze, és azt a feladatot adta neki, hogy találja ki, mely sztorikat lenne érdemes követni az öt epizódból álló különkiadásban.

Az első lakókocsik, amelyekben a szereplők és a stáb fognak tartózkodni, az élelmiszerbolt parkolójában vertek tábort. Noah maga írta alá az engedélyeket, amit Cat személyes győzelemnek tekintett. A férfi keményebb dió volt, mint gondolta. Bár az, hogy egy városvezető tiltakozzon az ellen, hogy egy magas költségvetésű tévéműsor finanszírozza a város újjáépítésének nagy részét, kiszámíthatatlanul ostoba húzás volt.

Cat élvezte, hogy az imádni valóan bőbeszédű Aprillel kínozta. Egyetlen férfi sem mondhatott nemet – aki szerette a gyerekét –, ha egy kislány hősnek nevezte. Cat–Noah 1-0.

Csak remélni merte, hogy a férfi elbújik a sebeit nyalogatni, és a forgatás hátralévő részében békén hagyja őt. Nyolc hetük volt arra, hogy kidolgozzák a történetet, újjáépítsék a várost, és szenteste élőben adják le a finálét. Ha Noah tudja, mi a jó neki és a városának, akkor nem áll az útjába. De Cat semmit sem szeretett jobban a kihívásoknál.

Hagyta, hogy a lakókocsi ajtaja becsapódjon mögötte, ahogy kilépett a parkoló aszfaltjára. Végtelenül sok tennivalója volt, és el akarta kezdeni egyesével kipipálni a feladatokat.

– Üdvözlöm, producer asszony.

Cat megpördült.

– Hát csak nem az én gyönyörű és eszméletlenül tehetséges sógornőmet hallom! – Szorosan átölelte Paige-et.

– Valójában a gyönyörű és eszméletlenül tehetséges rendeződ vagyok.

Cat eltolta magától a nőt.

– Nem! A csatorna azt mondta, hogy Martinezt küldik!

Paige kisimította rövid, sötét, hullámos haját az arcából.

– Így is volt, amíg fel nem ajánlottam, hogy ingyen megcsinálom.

Cat érezte, hogy könnyek szúrják a szemét.

– Nem igaz. Te nagylelkű szemétláda!

Paige bólintott, és még szélesebben vigyorgott.

– Ez egy nemes ügy, és a következő projektem csak januárban indul be.

– Nem kellett volna, de rohadtul örülök, hogy megtetted – mondta Cat, ahogy megköszörülte a torkát. – Mi van Gannonnal és Gabbyvel?

– Mobil család vagyunk – jelentette ki a háta mögül a mély, reszelős hang, amely épp olyan ismerős volt, mint a sajátja.

– Ezt nem mondod komolyan! – Cat ráugrott a testvérére. Gannon King, aki jóképű volt, mint az ördög, és szúrós, mint egy kaktusz, munkához öltözött: kopott farmert és csizmát viselt, amiket már hónapokkal korábban a szemétbe kellett volna hajítani. Egy King Építőipari Vállalat feliratú pulóver és baseballsapka volt rajta. Erősen viszonozta az ölelését.

– Vigyáznom kell, nehogy az idióta testvérem megint árvízben csónakázzon.

Cat felhorkant, és rácsapott a testvére mellkasára.

– Mintha te nem ugyanezt tetted volna a helyemben.

– És te is ugyanolyan dühös lettél volna rám, amiért nem hívtalak magammal.

Igaza volt.

– Hol van Gabby? – A lepusztult város és a forgatás nem való az unokahúgának.

– Szívességet kértünk – válaszolta Paige. – A szüleid visszarepültek Floridából. Bérelünk egy lakást úgy tizenhat kilométernyire innen. Nem osztoznék egy lakókocsin a lányunkkal és az apósomékkal. Egyébként el vannak ragadtatva attól, hogy szükségünk van a nagyszülői segítségükre.

– Anya és apa itt vannak?

– Anya szigorúan parancsba adta, hogy ma este szánj egy órát a vacsorára – figyelmeztette Gannon.

Angela King olasz nagymamaként lágyszívű asszony volt, de senki sem mondott neki nemet, ha ételről volt szó.

– Sok dolgom van itt, de igyekezni fogok – sóhajtott fel Cat, és gondolatban átszervezte az estéjét.

Gannon szemügyre vette a körülöttük zajló munkálatokat.

– Szólok neki, hogy nagy segítség lenne, ha ma este idehozná a vacsorát.

– Annak örülnék.

– Van valamim, aminek még egy vacsoránál is jobban fogsz örülni. – Gannon a háta mögé bökött a hüvelykujjával. – Hoztunk magunkkal erősítést.

A férfi egy csapatot hozott neki. Férfiakat, akiket Cat szinte egész életében ismert, és akik kitartottak mellettük a nagyapjuk halála után, amikor késett a fizetés, és kevés volt a munka. A hírhedt „Cat-füttyszót” hallatták, amit az egyikük talált ki évekkel ezelőtt, hogy szórakoztassa őt, amikor még gyerek volt. Cat ölelésre tárta a karját.

– Mi a fenét kerestek itt, mókamesterek? – A költségvetése szűkös volt, de a King Építőipari Vállalat stábja ismerte a valóságshow-k világát. Megérné foglalkoztatni őket.

– Ők is önkéntesek – szólalt meg Gannon, és megvakarta a tarkóját.

– A fene egye meg – vágta rá Cat tömören.

– Váltásban lesznek a többiekkel. Három nap a forgatáson, három nap otthon.

– Ezt nem kérhetem tőlük – tiltakozott Cat.

– Már meg van beszélve. Különben is, a King Építőipari Vállalat számára ez egy jeles év – emlékeztette Gannon. – Lehet, hogy kiszivárgott a hír a bónuszokról, amiket megszavaztunk.

– Veszekedjünk ezen később – ajánlotta Cat. Túl sok egyéb feladata volt.

– Hol kezdjük, Cat? – kérdezte Flynn, Gannon legjobb barátja és kedvenc művezetője, miközben a levegőbe dobta a kalapácsát, majd szépen elkapta a szerszámövével.

A nő odasétált hozzá.

– Jézusom, Flynn. Hány órát vesztegettél el a munkaterületeken, mire ezt elsajátítottad? – kérdezte Cat, vállon veregetve a férfit.

Flynn elvigyorodott.

– A testvéred fogadott velem egy hamburgerben és egy sörben, hogy nem tudom a munkanap végére megtanulni. – Elégedetten megveregette a hasát. – Az a hamburger megérte a zúzódásokat.

– Nos, uraim, miért nem vesztek magatoknak egy kis kávét meg fánkot, és készültök fel az eligazításra? Vagy a rombolással, vagy a park megtisztításával kezdünk. Szóval remélem, magatokkal hoztátok az izmaitokat.

A férfiak feszíteni kezdtek előtte, ahogyan arra számított, és a ruhájuk ráolvadt az izmaikra meg a sörhasukra. Cat felnevetett. A családjával körbevéve úgy érezte, otthon van.

*

Cat bekopogott Noah nyitott ajtaján, és felkészült a harcra.

– Van egy perce?

A férfi felnézett az íróasztalától, és vállat vont.

– Számít egyáltalán? Vagy idehurcol egy óvodás csoportot, hogy addig sírjanak, amíg meg nem adom, amit szeretne?

– Próbáljon meg öt percig nem seggfejként viselkedni, és akkor eltűnök a szeme elől – javasolta Cat, majd besétált, és invitálás nélkül leült az egyik székre.

– Mit tehetek ma önért, Lucifer? – kérdezte Noah, és összefonta a kezét az asztalon.

– Ennél jobban kell igyekeznie, ha meg akar sérteni – figyelmeztette Cat. – Szükségünk lesz egy főhadiszállásra. A boltnál lévő lakókocsipark nem elég. Először is, fűtés kell. Másodszor pedig szükségünk lesz az otthon minden egyéb kényelmére: áramra, internetre, fürdőszobára.

– És azt akarja, hogy építsek egyet? Egy ötcsillagos szállodát konferenciateremmel?

Istenem, milyen bosszantó ez a férfi! Előbb-utóbb meg kell tanítania Noah-nak, hogy milyen következményekkel jár, ha meghúzza az alvó oroszlán bajszát – gondolta Cat.

– Én inkább a régi középiskolára gondolok. Az üres, és a helyiek elmondása alapján több mint elég hely van benne ahhoz, amire szükségünk van.

– A városnak csillagászati összegekbe kerül a fűtés és az áram – mondta Noah.

– Felkészültünk arra, hogy kibéreljük a forgatás idejére – felelte Cat hűvösen. Megnevezett egy összeget, és elégedetten látta a férfi arcán felvillanó meglepetést, mielőtt újra elkomorult.

– Meg kell kérdeznem a városi tanácsot.

Cat a szék háttámlájára hajtotta a fejét, és a plafont bámulta.

– A közintézmények bérbeadásával kapcsolatos ügyek a polgármester hatáskörébe tartoznak, és, hacsak az ajtóra festett cím nem egy vicc, maga az a makacs szamár, aki megadhatja az engedélyt.

– Ha azt várja, hogy teljes szívemből elkötelezzem magam amellett, hogy a nézettség kedvéért eladjam a városomat, akkor ne kezdjen el tapsolni, mert ez nem fog megtörténni.

Cat felállt, és az asztalra támaszkodott az ujjbegyeivel.

– Elegem van a szenteskedő hozzáállásából…

– Elnézést a zavarásért.

Cat visszahuppant a székébe.

– Noah Yates, ő itt Paige King, az Eladjuk Merryt címet viselő projekt rendezője, természetesen ez csak a munkacím. Paige, ő itt Noah, a makacs seggfej.

A nő figyelmen kívül hagyta Paige éles pillantását. Egy éven át tűrte, hogy Paige és Gannon egymást szapulják, mielőtt úgy döntöttek, hogy békét kötnek. Úgy gondolta, Paige nem bánná, ha most az egyszer a másik oldalon állna.

– Noah, örülök, hogy újra találkozunk. Én is itt voltam a műsorral két évvel ezelőtt, amikor a Hai családdal forgattunk, és a közösség mindannyiunkra nagy hatással volt. A férjemnek még vissza is kellett utasítani néhány önkéntest, akik szerettek volna bekerülni a csapatába.

Cat figyelte, ahogy Noah kényelmetlenül mocorog a székében.

– Uh, köszönöm. Kérem… üljön le. – A másik üres székre mutatott.

Cat felháborodva nézett a hirtelen megszelídült szemétládára.

– Ó, nem maradhatok, ahogy Cat sem. – Paige addig bámult a nőre, amíg Cat fel nem állt a székről, és keresztbe nem fonta a karját. – Szeretnénk meghívni önt az eligazításunkra. Beszélünk a megyei katasztrófavédelem parancsnokával és a hulladékgazdálkodás képviselőjével, hogy mindenki képbe kerüljön a kialakult helyzettel kapcsolatban. Nem szeretnénk senkinek sem az útjában lenni, amíg itt vagyunk, és jó lenne minden hiányosságot pótolni a takarítással kapcsolatosan, hogy azonnal megkezdhessük a felújítást. Tudom, hogy valószínűleg tele van a naptára városi ügyekkel, de ha tudna ránk szánni egy órát, azt hiszem, mindannyian jobban fel tudnánk készülni, és tisztább képet kapnánk arról, hogy mi lesz a szerepünk a következő hetekben.

– Nagyra értékelem a meghívást, Mrs. King.

Cat mérgesen nézett a férfira.

– Én is meg akartam hívni a találkozóra – motyogta Paige-nek.

– Hát persze – vigyorgott a sógornője. – Gannon keresett téged. Végigjárta a Hai család házát, és összeírt egy előzetes listát az aggályairól. Meg tudnád keresni őt?

Cat még egy utolsó, goromba pillantást vetett Noah-ra. A férfi szemrehányóan nézett rá.

– Kint találkozunk – mondta Cat Paige-nek, és kisétált az irodából.

10. fejezet

Noah figyelte, ahogy Cat távozik. Úgy érezte, bevitt pár jó ütést, de kissé bántotta néhány dolog, amit a nő megpiszkált. Azonban a veszekedés jobb volt, mint bármilyen eszpresszó. Ébernek, koncentráltnak és energikusnak érezte magát tőle. Ráadásul lehetőséget biztosított arra, hogy levezesse a felgyülemlett idegességet, ami abban a pillanatban görcsbe rántotta a gyomrát, ahogy az első esőcsepp lehullott Merryre.

– Noah, szeretnék őszinte lenni önnel, ha szabad – szólalt meg Paige, és leült a székre, amiről Cat az imént állt fel.

A férfi széttárta a kezét.

– Természetesen.

– El sem tudom képzelni, mennyire felkavaró lehetett az ön számára az elmúlt hét. Mindenkit lesújtana, ha végig kellene néznie, ahogy a szeretett közössége veszélybe kerül. Tudom, milyen fontos a karácsonyi fesztivál Merryben. Ráadásul azzal is tisztában vagyok, talán jobban is, mint mások, hogy milyen csúnya tud lenni egy valóságshow. Megbízhat bennem és Catben. Mi nem generálunk drámát a nézettség kedvéért. Egy darabban fogja visszakapni a városát karácsonyra. De ezt nem tehetjük meg az együttműködése nélkül.

Noah sóhajtott és felállt. Kinyitotta az íróasztala mögötti kishűtőt, és kivett belőle egy kólát.

– Kér egyet?

– Egy vizet elfogadok, ha van.

Paige becsületes embernek tűnt, még akkor is, ha a tévénél dolgozott. Lelkiismeretesnek és okosnak látszott, ráadásul nem vesztegette arra az idejét, hogy az amúgy is feltűnő természetes szépségét kihangsúlyozza. Őszintének látszott, és a férfi egy kicsit zavarban érezte magát, amiért rajtakapta, ahogy Cattel civakodott.

– Én is őszinte leszek. Nyíltan beszéltem az iparággal kapcsolatos érzéseimről. Amikor legutóbb itt járt a műsor, az egész város megőrült a sztároktól, és Cat tovább borzolta a kedélyeket, amikor berúgott, és betörte az egyik lakosunk orrát. Nem tetszik, amit képvisel. – Noah felemelte a kezét, amikor Paige félbe akarta szakítani. – Ettől függetlenül nem vagyok vak. Szükségünk van a segítségükre, ha túl akarunk jutni ezen. Az állami pénzekre örökké várhatnánk, de ha meg is lenne az anyagi forrásunk az újjáépítésre, nincsenek embereink.

– Csupán arra kérem, hogy legyen nyitott a folyamatra. Nem ígérhetem, hogy nem fogjuk feldúlni a városát, mert mindketten tudjuk, hogy ezt lehetetlen elkerülni. De azt megígérhetem, hogy mindent megteszünk azért, hogy a műsor őszinte és valós képet fessen a helyzetről.

– És távol tartja Catet a bajtól?

Paige felnevetett.

– Nem tudom, honnan szerezte ezt a benyomást Catről, de nagyon szórakoztató lesz végignézni, ahogy rájön, mekkorát téved vele kapcsolatban. Őrülten lojális, és nem ismerek nála nagylelkűbb embert.

Noah meglepetten pislogott. Ez nem az az ördögien szép nő, aki besétált az irodájába, és szamárnak nevezte.

– Ebben nem értünk egyet.

Paige elvigyorodott.

– Találkozunk az eligazításon. Ígérem, nem fogja megbánni.

*

– Mit gondolsz erről az egész tévés dologról? – kérdezte Velma Murdock, a városi tanács egyik tagja, a nemrég elárasztott mosoda és Merry két forrócsokoládé-standjának tulajdonosa, miközben beszállt a férfi terepjárójába.

Noah elindult a járda melletti parkolóhelyről, és a régi középiskola felé vette az irányt. Alaposan végiggondolta a válaszát.

– Vannak fenntartásaim.

– Természetesen – bólintott Velma.

– Ezt hogy érted?

Velma megveregette a karját, és lehajtotta a napellenzőt, hogy megnézze szőke haját, amit az elmúlt huszon-egynéhány évben rendszeresen úgy formázott, mint egy focis sisakot.

– Noah, te egy nagyon óvatos ember vagy.

– Éppen ezért végzem jól a munkámat – mutatott rá a férfi.

– Igen, ezért vagy nagyon jó a munkádban. Állandóan szorongsz. Annyit aggódsz, hogy nekünk, többieknek nem kell. Én azt kérdezem, hogy szerinted jót fog-e tenni a valóságshow a városnak.

A férfi felsóhajtott. Igazságtalanul hírhedt volt arról, hogy szeret nemet mondani. De amikor a városlakók az éves költségvetés tizenkét százalékát új rénszarvaslámpásokra akarták költeni, ő volt a józan ész hangja. Az álmok szétzúzója.

„De pirosan világít az orruk!”

– Egyelőre nem ítélkezem – mondta Velmának. – De az biztos, hogy jelen pillanatban nincs más lehetőségünk. Az ő kezükben van a sorsunk. Ha az év végén nem lesz akkora bevételünk, mint máskor, annak katasztrofális következményei lehetnek.

Velma bólintott, és visszahajtotta a napellenzőt.

– Hát akkor hagyjuk, hogy egy tévéműsor mentse meg a közösségünket.

Noah behajtott a régi középiskola parkolójába, ahol már alig volt hely. A műsor furgonjai, építőipari teherautók és egy maroknyi bérelt jármű állt ott. Úgy tűnt, mintha Cat idehívott volna egy saját hadsereget.

Noah-nak eszébe jutottak Paige szavai. Úgy érezte, jó kockázatbecslő. És a kockázatmérője figyelmeztető jelzéseket küldött neki Cattel kapcsolatban. Kizárt, hogy leengedje a védőfalait a nő előtt. Nem fogja Merry sorsát egy lelketlen tévésztár kezébe adni, akit jobban érdekel a külseje, mint a barátai és a szomszédai jólléte. Nem, sasszemmel fogja figyelni Catalina Kinget.

*

A nő igazi tábornok volt. Legalábbis ezt a benyomást keltette benne a régi tudományos laborban tartott eligazításon. Noah arra számított, hogy Cat hátradől, és a körmét reszelgeti majd, vagy meg sem jelenik a megbeszélésen. Az viszont eszébe sem jutott, hogy a kezébe veszi az irányítást, és fel-alá járkál a városi tanács, a tévéstáb és a megyei szolgálatok összeverődött tömege előtt. Arra pedig végképp nem számított, hogy a nő csak úgy mellékesen megemlíti, hogy ő a sorozat producere. Ennek az információnak fel kellett volna bosszantania Noah-t. De túlságosan meglepődött attól, hogy Cat mennyire jól ismeri Merryt, és annak jelenlegi szorult helyzetét.

A nő végigvezette őket egy lehetséges időbeosztáson, majd kérdéseket tett fel, és ennek megfelelően alakította az ütemezést, miközben elérte, hogy minden jelenlévő a végső célra összpontosítson. A karácsonyi fesztiválra. Noah-nak nagy szüksége volt a koffeinre, amíg megemésztette az információkat. Velma figyelmesen hallgatott mellette.

– Elnézést, Miss King – emelte fel a kezét Elroy Leakhart, a kopaszodó iskolaigazgató és Noah társelnöke a karácsonyi fesztiválon.

– Cat, szeretnék mindenkivel tegeződni – emlékeztette Cat.

– Igen. Cat. – Elroy hunyorgott vastag szemüvege mögött. – Mit gondolsz, mikor nyithatjuk meg a karácsonyi fesztivált? Ez borzasztóan sok munkának tűnik.

– Igazad van. Így van – mondta Cat. – Még ha minden tökéletesen is alakul, ilyen szoros időbeosztás mellett nem fogjuk tudni december 1-jére rendbe hozni és fogadóképessé tenni a parkot, illetve a belváros többi részét – jegyezte meg Cat. – Félretehetnénk a többi projektet, hogy inkább a parkra koncentráljunk, de ez azt jelentené, hogy az étteremhez és a Hai család házához hozzá sem nyúlunk, ahogy a többi elárasztott ház sem fogja megkapni a szükséges segítséget.

A nő körbenézett a helyiségben, majd a szürkészöld szemének pillantása megállapodott Noah-n, és elidőzött rajta egy kicsit, mielőtt továbbsiklott.

– Becsléseim szerint szenteste tudjuk megnyitni a fesztivált.

Zúgolódás támadt a teremben. Noah egyszerre volt önelégült, és érezte magát rosszul. Tudta, hogy a nő többet ígér, mint amit teljesíteni tud. Ezután a többiek is látni fogják. Egy hónapos ünneplést egyetlen napba sűríteni? Még a dekorációt sem érné meg feltenni.

– Tudom. Tudom. Ez közel sem elég idő. De ami az időből hiányzik, azt a tervezéssel, a kapcsolatépítéssel és a marketinggel pótoljuk. A karácsony esti leleplezést megelőzően négy epizód fog lemenni a tévében a műsorból. Ez már önmagában nagy tömeget fog idevonzani, plusz van néhány ötletem arra vonatkozóan, hogyan lendíthetnénk fel még jobban a fesztivált, beleértve ebbe azt is, hogy szilveszterig elnyújtjuk, és felkérjük a nagyobb szponzorainkat, hogy legyenek a partnereink a fesztivál lebonyolításában.

A zúgolódás elcsendesedett. Noah körülnézett. Az emberek még mindig idegesnek tűntek, de hinni akartak neki. El akarták hinni, hogy azért van itt, hogy segítsen rajtuk, mert törődik velük.

– Mivel nem szeretném húzni az időt, nem fogom részletesen végigvenni a terveket, úgyis mindenkinek rengeteg a dolga. De ígérem, hogy érdemes időt szakítanotok rá. Együtt megtaláljuk a módját, hogyan folyjon be a pénz, amire szükségetek van. Ha bárkinek konkrét kérdése lenne, a mobilszámomat megtaláljátok a korábban kiosztott papírok egyikén – mondta Cat a tömegnek.

Mégis ki ez a nő, aki a logisztikával, vészhelyzet-kezeléssel és az egyéb dolgokkal kapcsolatos kérdésekre képes így válaszolni?

Sadie, a megyei mentőszolgálat vezetője, aki úgy nézett ki, mintha két óránál többet nem aludt volna az áradás kezdete óta, úgy mosolygott Catre, mintha ő lenne a messiás. Velma elgondolkodva bólintott a jobb oldalán, amikor Cat befejezte az eligazítást, és halvány mosolyra húzódott a szája.

– Minden rendben lesz, Noah – mondta Velma. – Jól döntöttél.

Fogalma sem volt róla, hogy Cat milyen bűbájt szórt rájuk, amivel ekkora magabiztosságot adott nekik. Őt távolról sem győzte meg a terveivel. Persze, a nő felkészült, és sokkal tájékozottabb volt, mint amire számított, de egy részletes időbeosztásnál és egy szépen kinyomtatott tájékoztató csomagnál több kell ahhoz, hogy Noah megbízzon benne.

A gyűlés feloszlott.

– Tisztázok vele néhány dolgot – jelentette be a férfi, miközben hátrébb tolta a székét a laborasztaltól.

– Légy kedves – figyelmeztette Velma. – Hazavitetem magam Sadie-vel, és rábeszélem, hogy vegye ki az éjszakát pihenni. Úgy néz ki, mint aki mindjárt hanyatt vágódik.

A megbeszélés véget ért, és Noah megragadta a lehetőséget, hogy sarokba szorítsa Catet.

– Problémád van, Yates? – kérdezte a nő anélkül, hogy felnézett volna, miközben papírokat pakolt a bőrmappájába.

– Érdekelne, hogy mik a terveid a fesztivál bevételének növelésére, miközben lerövidül a rendezvény hossza.

– Úgy érted, alig várod, hogy megfúrd a terveimet – javította ki a férfit.

A férfi észrevette a nő szemében. Ugyanazt a kimerültséget, amit a tükörben látott. Csak egy villanásnyi időre, mielőtt kihúzta magát, és mogorván meredt Noah-ra.

– Tényleg vannak kérdéseim – erősködött a férfi.

A nő az órájára nézett.

– Most mennem kell, de holnap tizenegy óra körül tudok rád szakítani tizenöt percet. Átveszem veled a tervet, aztán ott fúrod meg, ahol akarod.

– Tizenöt percet? – Noah nehezen tudta elhinni, hogy egy tévésztár napirendje már a forgatás előtt ugyanolyan zsúfolt lehet, mint az övé.

– Megfelel, vagy sem?

– Jó lesz a tizenegy – egyezett bele.

– Hagyd otthon a zsémbes modorodat – jegyezte meg gúnyosan a nő.

– Igyekezni fogok, nehogy miattam ne érj oda a manikűröshöz – vágta rá Noah.

– A sértegetéseiden még dolgoznod kell – mondta Cat.

A férfinak mosolyra húzódott a szája.

– Fáradt vagyok. Kiestem a ritmusból. Holnap majd rendesen megsértelek.

– Alig várom. – Tele volt a hangja szarkazmussal. De egy kicsit csillogott a szeme. Mogyoróbarna? Volt valami halványan ismerős a tekintetében. Valami, ami vonzotta a férfit.

– Ha befejezted a bámulást, dolgom van – jelentette ki Cat.

– Van valami a fogaid között – válaszolta Noah, és vigyorogva elsétált, miközben a nő káromkodva előkotort egy tükröt a táskájából.

11. fejezet

Cat lakókocsija zsúfolásig tele volt, ráadásul fokhagyma és marinara szósz illata lengte be. A mennyországban érezte magát.

– El sem hiszem, hogy mindannyian itt vagytok – sóhajtott fel. Cat előrehajolt, és úgy tett, mintha el akarná lopni Gabby kenyérszeletét. A kislány felhördült a tréfától, és megrázta a sötét hajfürtjeit Cat néni felé.

– Nem! Enyém!

– Látom, ízig-vérig King – jegyezte meg ironikusan Cat és Gannon édesanyja, Angela. Aztán megpofozta a férjét, akivel harmincnégy éve voltak házasok, amikor a férfi megpróbált elcsenni egy újabb citromos-ricottás sütit.

– Az anyjától örökölte a parancsolgatást – erősködött Gannon, és odahajolt, hogy lecsókolja a fintort Paige szájáról.

A francba az alakjával. Cat semmiképp sem mondhatott nemet az anyja főztjére. Jót tett a derékméretének, amikor a szülei néhány éve elköltöztek Floridába. Azután már csak Nonni szénhidrátdús vacsoráival kellett megküzdenie kéthavonta. Azokról pedig néhány igazán gyötrelmes személyi edzés gondoskodott. Bár továbbra is arról a napról fantáziált, amikor befejezi a tévézést, és plusz öt kiló nem fogja azt a pletykát gerjeszteni a Twitteren, hogy teherbe esett.

Cat puszit nyomott Gabby kerek arcára, és megveregette az apja combját. A miniatűr étkezőasztal körül nyomorogtak a lakókocsijában. Az üres tányérjaikat egymásra halmozták az asztal közepén, de senki nem sietett mosogatni vagy búcsúzkodni, bár utóbbi elkerülhetetlen volt.

– Fogalmam sincs, hogy tudsz ennyi mindent csinálni egyszerre – mondta Angela sóhajtva a lányának. – Ott van a nagyapád vállalata, a műsorod, a ruhakollekciód, és most ez a karácsonyi különkiadás. A végén ráncos leszel, megőszülsz, és sehol nem fognak alkalmazni – cukkolta.

Cat felnevetett.

– Szeretem, ha sok a dolgom. Plusz nagyon jó kozmetikusom és fodrászom van. Úgyhogy a munkanélküliség még néhány évig nem fenyeget.

– Mikor ér ide a rendkívül jóképű műsorvezetőtársad? – kérdezte az anyja, miközben játékosan vonogatta sötét szemöldökét. Angela King kedvelte az elegánsan vonzó Drake Mackenrowe-t.

– Drake holnap érkezik – válaszolta Cat, ahogy felidézte az információt. Dél körül fut majd be Henryvel. Az eligazítást követően a délutánt szabadon fogja hagyni Drake-nek, hogy berendezkedjen, mielőtt körbehurcolja a városban, hogy megismerje a terepet.

– Ha már a jóképű férfiaknál tartunk, Noah Yates elég szemrevaló – jegyezte meg Paige.

Gannon tettetett féltékenységgel meredt a feleségére, és oldalba bökte a könyökével. Az ikertestvére legnagyobb bosszúságára egy ismert magazin a legszexibb valóságshow-sztárnak választotta Gannont. A férfi jellegzetes olasz vonásait az anyjuktól örökölte. Cat pedig a szőke hajával inkább a német apjukra ütött.

Paige kuncogott.

– Nem magamnak szemeltem ki. Hanem egy bizonyos egyedülálló tévésztárnak, akit mindketten ismerünk és szeretünk.

Cat felhorkant.

– Az az ember egy szörnyeteg, és világossá tette, hogy gyűlöl engem.

– Téged senki sem utálhat, tökfej – szólalt meg Pete King atyai magabiztossággal.

– Nem tudom. Szerintem inkább szikrázik köztetek a levegő, nem pedig gyűlölitek egymást – jegyezte meg Paige.

Cat a szemét forgatta.

– Pfuj! Kérlek. Még a végén kihányom azt a két és fél kiló fettuccinét, amit az előbb megettem. – Az apja szórakozottan hátba veregette.

– Mesélj még erről a jóképű férfiról, aki gyűlöli Catet – követelte Angela, miközben felkapta Gabbyt, és az ölébe ültette az unokáját.

– Véletlenül civakodáson kaptam őket, és hadd áruljam el, hogy a levegőben pattogó szikrák simán erdőtüzet okozhattak volna – folytatta Paige, mintha Cat nem egy karnyújtásnyira ült volna tőle.

– Téged elvakít a szerelem, amit ez iránt a nagy melák iránt érzel – vágta rá Cat, vállon bökve a testvérét. – Nem tudod, milyen az, amikor két ember gyűlöli egymást.

Gannon és Paige öntelt pillantást vetettek egymásra.

– Noah Yates utál engem, ráadásul minden lépésemet figyeli, hogy lássa, nem fogom-e tönkretenni a városát.

– Nagyon erős érzelmeket táplál irántad – ismerte el Paige. – És fogalma sincs arról, hogy ki vagy valójában. Egyáltalán elárultad neki, hogy a fizetésedet beletetted a műsor költségvetésébe?

Cat megvonta a vállát.

– Miért akarnám megcáfolni az elméletét, miszerint egy pénzéhes pokolfajzat vagyok?

– Tudja, hogy itt voltál, és embereket húztál ki az árvízből a vihar elvonulása után? – kérdezte Gannon.

– Mit csináltál? – sikoltott fel Angela.

Cat megdobta a testvérét egy falat kenyérrel.

– Nagyon köszönöm, Gann.

A nő összerezzent, amikor az anyja hangosan, olaszul panaszkodva megkérdezte az égiektől, hogy miért átkozták meg ilyen önfejű gyerekekkel.

Gabby eltakarta a fülét a kis kezével.

– Kihúztál valakit a vízből? – kérdezte halkan Pete. Míg Angela hangos és vibráló volt, olyan nő, aki nagy valószínűséggel fojtotta volna meg az embert a szeretetével és a szénhidrátokkal, addig Pete csendes, támogató típus.

Cat bólintott.

– Néhány embert kimentettünk. Kölcsönvettem a gumicsizmádat.

– Nem ázott be a varrás mentén?

– Nagyszerűen működött.

Az apja helyeslőn bólintott.

– Jó.

Angela befejezte a tirádát, és most Gabbyt ringatta a csípőjén.

– Nem bánom, ha Noah téves benyomást alakított ki rólam.

– Mindannyian tudjuk, mennyire szereted, amikor az emberek alábecsülnek téged – vágott közbe Gannon vigyorogva.

Cat ravaszul elmosolyodott.

– Higgyétek el. Csak egy dolog fog nagyobb örömöt okozni nekem a Hai család házának felújításánál, mégpedig az, hogy Noah orra alá dörgölhetem a városa átalakítását. Megmutatom annak a menyétképű seggfejnek, hogy mire képes egy valóságshow-sztár.

– Jóképű menyét – javította ki Paige.

Cat felnyögött.

– Oké, jól néz ki. Kár, hogy egy szenteskedő seggfej.

– A nénikédnek vigyáznia kell a nyelvére, nem igaz, Gabby baba? – gügyögte Angela a karjában lévő kislánynak.

*

Cat vállvetve ült Reggie-vel, az étterem tulajdonosával, miközben együtt átnézték a felújítás előzetes terveit. Egy összecsukható asztal köré tömörültek, amit az iskola egyik lezáratlan raktárhelyiségéből alakítottak ki.

– Van még hely, hogy bepréseljünk egy pluszbokszot ide a hátsó sarokba, vagy kialakíthatunk egy második helyet a pincéreknek – mondta Cat, miközben a képernyőn megjelenő alaprajzra mutatott. – Így nem kell majd a pult mögött tolonganiuk, hogy felírják a rendeléseket.

– Ezért örökre imádni fognak téged – vigyorgott Reggie a vakítóan fehér mosolyával. Hangjában a jamaicai felmenőinek dallamos akcentusa csengett.

– Oké, akkor marad a kiszolgáló állomás, én pedig felszerelek ide néhány polcot, hogy fel tudják halmozni a készleteket, és talán még egy második ivókutat is be tudunk építeni az utántöltéshez.

Reggie ritmikusan bólogatott egy olyan dallamra, amit csak ő hallott.

– Ez jó, Cat. Nagyon jó.

Cat megmozgatta a vállát. Reggel hat óra óta ébren volt, és remélte, hogy kávéval és salátával átvészeli majd a délutánt.

– Azt akarom, hogy elégedett legyél a felújítással. Úgyhogy ha valami nem tetszik a tervekkel kapcsolatban, vagy később, amikor a színekhez és a kivitelezéshez érünk, szólj nyugodtan. Ez a te üzleted, a te megélhetési forrásod. Így a döntés is a te kezedben van.

– Ha ezt megteszed nekem, életed végéig ingyen reggelizhetsz Merryben – ígérte Reggie.

– Nem tudnál felvenni valami olyat az étlapra, amitől nem hízom el, de finom? – kérdezte Cat, miközben az imádott banános palacsintájára gondolt.

– Készítek egy különleges fogást, csak neked – esküdözött Reggie hátradőlve, miközben keresztbe fonta karját a csíkos pólóján.

– Akkor megegyeztünk – nevetett Cat. – Szóval te menj vissza dolgozni, én pedig véglegesítem a terveket a munkásokkal. A végeredményt elküldöm neked, és ha a polgármester engedélyezi a külső változtatásokat, akkor kezdhetjük is. Addig is odaküldök egy csapatot, hogy segítsenek a takarításban.

A nő úgy gondolta, sikerült eltüntetnie a csípős élt a hangjából, amikor a polgármesterről beszélt. Cat büszke volt arra, hogy képes profi szakemberként viselkedni.

– Angyal vagy, Catalina – csicseregte Reggie.

– Mondja az, aki mennyei palacsintát süt – viccelődött Cat.

A kopogás hangjára oldalra fordította a fejét. Leolvadt a mosoly az arcáról, amikor megpillantotta az ajtófélfának támaszkodó Noah-t.

– Korán jöttem – szólalt meg a férfi. Farmernadrágot, inget és egy puha, szürke pulóvert viselt. Egyik kezében két kávét tartott.

Cat ránézett az órára az előtte lévő laptopon.

– Nem annyira. Reggie és én épp most végeztünk.

– Még egyszer köszönöm, Cat – mondta Reggie, figyelmen kívül hagyva a felé nyújtott kezet, és magához húzta a nőt egy ölelésre. Egy pillanatig ringatóztak, így Cat megfeledkezett az ajtóban leselkedő baljós árnyról.

Aztán kibújt Reggie öleléséből, és mélyen a szemébe nézett.

– Szuper lesz a végeredmény – ígérte meg neki.

– Már a terv is az. Később találkozunk.

– Szia, Reg!

A férfi megállt az ajtóban, hogy megpaskolja Noah vállát.

– Légy kedves a barátommal, Cattel – figyelmeztette Noah-t. – Mindannyiunkat meg fog menteni.

Cat figyelte, ahogy Reggie távozik, és minden jó hangulatot magával visz a helyiségből.

– Sokat ígérsz ezeknek az embereknek – jegyezte meg Noah.

Cat hűvösen nézett rá.

– Soha nem ígérek többet annál, amennyit teljesíteni tudok.

A férfi felmordult.

– A tegnapi találkozó… – kezdte. – Nem számítottam arra, hogy te fogod vezetni ezt a projektet.

A nő a szempilláit rebegtette.

– Mert én csak egy csinos pofi vagyok?

– Igen – felelte a férfi a zavar legkisebb jele nélkül. – Egy csinos arc, aki a kamera előtt keresi a kenyerét.

– Több vagyok a külsőmnél, Noah. És emiatt tudok minden szart elintézni.

Noah óvatos pillantást vetett rá.

– Azt hiszem, ez majd később kiderül. Hoztam neked kávét. Nem azért, hogy kedveskedjek, hanem mert így illik.

A nő elfogadta a férfi által felkínált poharat.

– Nem azért fogadom el a meggondolatlan ajándékodat, mert nagylelkűnek tartalak, hanem mert szükségem van a koffeinre az életben maradáshoz.

– Fegyverszünet, amíg kávézunk – bólintott Noah.

– A következő tizenöt percben.

– Tizenöt percig tudok udvarias lenni.

– Azt hiszem, ez majd később kiderül – idézte Cat a férfi korábbi szavait. – Szóval kérdéseid vannak a karácsonyi fesztivállal kapcsolatban.

– Igen. Nevezetesen, arra lennék kíváncsi, hogyan akarod egy teljes hónap bevételét behozni egyetlen nap leforgása alatt. Nem te vagy a Mikulás.

– Nem, de nagyon szervezett és elkötelezett csodamunkás vagyok. Nekem senki nem mond nemet. – Felvette az üzletasszony szerepét. Az egész karrierje során olyan férfiakkal kellett foglalkoznia, akik alábecsülték. Eddig mindig bebizonyította, hogy tévedtek, és itt, Merryben is mindent el fog követni, hogy letörölje Noah arcáról azt a kétkedő vigyort.

Cat megnyitott egy dokumentumot a laptopon, és elküldte az ősrégi nyomtatóra, amit az iskola elhagyatott irodájában talált, majd átsétált a terembe, amit az ideiglenes irodájának tekintett. A műsor költségvetése annyira szűkös volt, hogy egy új nyomtató beszerzése mindent tönkretehetett volna.

– Ez a terv vázlata – jegyezte meg, és átnyújtotta Noah-nak a tizenhat oldalas dokumentumot. – A héten még finomítok rajta, mielőtt véglegesítem. Szóval ha van benne valami, ami problémát jelent, akkor azt minél előbb tudnom kell.

– És ha valami problémám van, mit fogsz csinálni?

– Udvariasan meghallgatom az aggodalmaidat, aztán nagy örömmel elmagyarázom, hogy miért fog minden működni, és mindezt olyan kifejezésekkel teszem, amiket egy hároméves is megértene.

– Azt akarod elérni, hogy visszavegyem a kávémat?

– Az enyém – vágta rá a nő, és az ujjai megfeszültek a poháron. – Kiemeltem a legfontosabbakat. A műsor miatti figyelemnek, valamint egy rakás Facebook-hirdetésnek és földrajzilag célzott közösségimédia-posztnak köszönhetően mindenkit emlékeztetni fogunk a környező államokban a fesztiválra. A laikusok kifejezésével élve kiegészítő felvételeket forgatunk majd, például a tömegben és a belvárosban, és ezeket a videókat fogjuk bevágni az interjúkba, illetve az epizód más részeibe.

– Gondolod, hogy az emberek csak azért akarnak majd eljönni a fesztiválra, hogy szerepeljenek a tévében? – kérdezte Noah.

Cat elvigyorodott.

– Nos, igen. Hogy támogassanak egy nagyszerű ügyet, amit négy héten át vetítettünk nekik, és lehetőséget kapjanak arra, hogy szerepeljenek a fináléban? Több ezer ember lesz itt szenteste.

Noah felhorkant, és tovább lapozott.

– A marketingcsapat az összes árus és kiskereskedő számára tervez majd posztokat, akik használják a közösségi médiát, így Merry is segíthet a hírterjesztésben. Már több üzlet és étterem tulajdonosával beszéltem, akik arról számoltak be, hogy a korábbi látogatók SMS-ekkel és e-mailekkel bombázzák őket. Kihasználhatjuk az érdeklődést, és emlékeztethetjük ezeket az embereket arra, hogy ezt a fergetegesen jó ünnepséget senki nem akarja kihagyni.

– Igazából ez nem is olyan rossz ötlet – ismerte el Noah.

– Persze hogy nem.

– És mi lesz a szentestével?

– A szenteste a szokásos módon fog zajlani Merryben, viszont a stáb számára őrülten kaotikus lesz. Fel fogjuk venni, ahogy bekapcsoljuk a karácsonyfa díszkivilágítását a parkban, interjúkat készítünk Merry lakosaival és az ide érkezőkkel, valamint a zenekarról, a táncról és a Mikulásról is készül majd videó – sorolta Cat a jeleneteket, amikre összpontosítani akarnak.

Noah felemelte az egyik ujját.

– A díszkivilágításról jut eszembe…

– Tudom – szakította félbe a nő. – A fa, amit ötven éve rendszeresen feldíszít a város, elpusztult a viharban. Dolgozom rajta. Reméljük, a szenteste olyan hatalmas esemény lesz, ami mindenhonnan idevonzza majd az embereket. Ez egy kedves történet, és az érkezők tudni fogják, hogy minden dollár, amit forró csokoládéra, ajándékokra és süteményre költenek, egyenesen Merry költségvetésébe kerül vissza.

– Ez még így sem fogja elérni azt az árbevételt, amit egy átlagos évben megtermelnénk.

– Ezért lesz olyan fontos a karácsony utáni hét. A park karácsonyi fényeit minden este tűzijáték kíséri majd, és három zenész is visszajelzett – akiket a most folyó tárgyalások miatt egyelőre nem nevezhetek meg –, akik koncertet fognak adni azon a héten a parkban. Olyan elképesztő karácsonyi hangulattal fogjuk megtölteni az összes Grincs szívét, hogy a következő ötven évben Merry lesz a karácsony szinonimája.

Noah a homlokát ráncolva lapozgatta a dokumentumot.

– Utálom bevallani, de…

– Igen, ennyire fantasztikus vagyok – vágott közbe Cat. Az órájára nézett, és megitta a maradék kávéját. – Indulnom kell. Olvasd el a vázlatot, és ha van valami hozzáfűznivalód vagy ötleted, amivel nem idegesítesz fel, írj e-mailt.

A férfi szája mosolyra húzódott.

– Mert e-mailben nehezebben tudunk veszekedni?

– Remélhetőleg – válaszolta a nő egy fanyar mosollyal.

– Azt hiszem, ma ügyesek voltunk.

– Előre figyelmeztetlek, Yates. Minél inkább belemerülünk ebbe a folyamatba, annál kialvatlanabb leszek. És amikor ez bekövetkezik, nagy valószínűséggel forró kávét locsolok majd az ágyékodra.

– Majd odafigyelek, hogy csak jegeskávét hozzak neked.

Cat megrázta a fejét.

– Elnézést, jól értem, hogy Noah „rühellem a jókedvet” Yates az előbb elsütött egy viccet?

A férfi mélyen a nő szemébe nézett.

– Talán nem is vagy olyan lelketlen és önző, mint amilyennek gondoltalak. És ha igazam van, lehet, hogy nem kellene annyira keményen bánnom veled.

– Nagyon sok a feltételes mód.

A férfi fogta a papírokat, és betette őket a táskájába.

– Hagylak dolgozni.

A nő bólintott, és a telefonjáért nyúlt.

– Köszönöm a kávét – mondta Cat.

– Én köszönöm, hogy időt szakítottál rám.

Noah megállt az ajtó előtt, és hátranézett a nőre.

– Ugye tudod, hogy igazából nem akarom, hogy kudarcot vallj?

Cat tudta, és kizárólag ezért nem rúgta még szét Noah seggét.

– Tudom. Csak meg akarod védeni a városodat a mumustól.

Noah bólintott.

– Igen. És ezért bármit megteszek, kerül, amibe kerül.

Cat farkasszemet nézett vele.

– Én is.

12. fejezet

Noah átvágott a parkolón a terepjárójához. Úgy gondolta, a megbeszélés jól sikerült, és egy kicsit megkönnyebbült, hogy Catnek tényleg van terve arra, hogyan csábítsa a szükséges tömeget Merrybe. Hogy ez a terv beválik-e, vagy sem, majd később kiderül.

Viszont egy dolog kényelmetlenül világossá vált a számára: minél hozzáértőbbnek és hatékonyabbnak tűnt Cat, Noah annál vonzóbbnak találta. Ami a legjobb esetben is kényelmetlen volt, a legrosszabban pedig egyenesen ostobaság.

Bár Noah hajlandó volt egy kicsit nyitottabban állni a nőhöz, oda akart figyelni, nehogy lankadjon az ébersége. Készen kell állnia arra, hogy kézbe vegye a dolgokat, amikor ez az egész tévéműsor összeomlik.

– Apa!

Megpördült, amikor Sara teljes erőből nekirohant.

– Mit keresel itt? – kérdezte. Egyszerre örült a spontán ölelésnek, és bosszankodott amiatt, hogy a drága lánya nem volt iskolában.

– Ebédszünet van. Kiengedtek minket az iskolából, emlékszel?

Persze. Az iskolába főként a városban élő gyerekek járnak. Felső tagozattól kezdve a diákok az iskola területén kívül is elfogyaszthatják az ebédjüket.

Ez nem tetszett neki.

– Szeretnél velem ebédelni? – kérdezte, és örült, hogy láthatja a kislányát.

– Mm, hát persze. De láttam a naptáradban, hogy megbeszélésed van… – Sara elnémult, és mély levegőt vett – Cat Kinggel – fejezte be áhítatosan.

Ezzel nagyon megsértette az apja egóját. Persze hogy Sara találkozni akart Cattel. A nő mindent megtestesített, amit Sara imádott: a szépséget, a csillogást és a hírnevet.

– Szóval találkozhatok vele? Úgy értem, bemutatsz neki?

Noah-nak vegyes érzései voltak ezzel kapcsolatban. Vajon Cat az a fajta híresség, aki kedves a gyerekekkel? Noah tényleg azt akarja, hogy Sara találkozzon egy valóságshow-sztárral? Másrészt viszont biztos, hogy egész télen az apja lenne Sara legnagyobb hőse, ha be tudná mutatni neki.

– Ó, istenem! Ott van! – sziszegte Sara félig az apja háta mögé bújva, ahogy Cat kisétált az épületből; a nő az egyik kezében tartott telefonját bámulta, miközben a másikkal kinyitotta egy jármű ajtaját.

A francba.

Döntenie kellett, méghozzá gyorsan.

– Khm, Cat! Van egy perced? – kiáltotta Noah.

A nő megállt, és homlokráncolva nézett rá. De amikor meglátta, hogy Sara szó szerint Noah karjába kapaszkodik, mosolyra húzódott a szája. A jelekből ítélve őszinte mosolyra. Vagy zseniális színésznő volt, és elpocsékolta az idejét a valóságshow-ra, gondolta Noah csípősen. Aszerint ítélte meg az embereket, ahogyan a gyerekekkel, különösen az övével viselkedtek.

– Persze – válaszolta, és odament hozzájuk. Úgy sétált, mintha egy kifutón lépkedett volna, nem pedig egy parkolóban, munkásbakancsban.

– Ő a lányom, Sara – mondta Noah, ahogy a kislány vállára tette a kezét, és a sztár felé tolta a lányát. – Úgy tűnik, nagy rajongód.

– Szia, Sara! – üdvözölte Cat, és kezet nyújtott.

Sara elkerekedett szemmel viszonozta a kézfogást. Többször kinyitotta, majd becsukta a száját, mielőtt meg tudott szólalni. És amikor sikerült, a mondanivalója szökőárként bukott ki belőle:

– Ó, istenem! El sem hiszem, hogy találkozom Catalina Kinggel. Te vagy a legjobb! Annyira jó a műsorod! El sem hiszem, hogy megint felújítod April házát. Apával a múltkor nyaralni voltunk, amikor a városban jártál, így nem tudtunk találkozni. De April a legjobb barátnőm, és irtó király, hogy úgy döntöttél, félreteszed a ruhakollekciódat meg minden mást, hogy újra eljöhess segíteni neki.

Cat felnevetett, és Noah kényelmetlen melegséget érzett a mellkasában. Nem volt felkészülve arra, hogy megkedvelje a nőt. Elviselni talán, de megkedvelni lehetetlen… még akkor is, ha úgy néz Sarára, mintha a lány lenne a legérdekesebb ember a világon.

– Hűha! Hát, köszönöm – mondta Cat, miközben tovább fogta Sara kezét. – Apádnak elég nagy szerepe volt abban, hogy most itt vagyunk.

Sara felhúzta a szemöldökét.

– Komolyan? – A lány ide-oda kapkodta a tekintetét Cat és Noah között, amitől Noah óriási seggfejnek érezte magát.

– Persze. Apád nélkül nem lehetnénk itt, hogy újjáépítsük a várost.

Sara olyan tekintettel meredt rá, amilyet Noah hét-nyolc éves kora óta nem látott a barna szemében. Hősként nézett az apjára. Ezen a ponton már az sem érdekelte, hogy Cat talán csak bosszantani akarja. Kiélvezte a rajongás minden egyes pillanatát, mert jól tudta, hogy legközelebb, amikor a házi feladattal vagy a zöldségevéssel zaklatja Sarát, ez a tekintet gyorsan eltűnik.

– Ez nagyon király, apa – jegyezte meg Sara. – Szóval, Cat. Nem akarsz átjönni valamikor, hogy velünk vacsorázz?

Noah meglepetten pislogott, és megköszörülte a torkát.

Cat felnézett rá, és ördögien elvigyorodott, mert tudta, hogy Noah a legkevésbé sem szeretné, ha az étkezőjében ülne.

– Nagyon szívesen.

– Ó, istenem! Tényleg? Mert rengeteg ember lakik nálunk, akiket a vihar miatt ki kellett telepíteni, és minden este hatalmas vacsorákat csapunk, ami irtó jó móka. Mintha egy nagy család lennénk!

– Befogadtad a szomszédaidat az otthonodba? – kérdezte Cat, és szkeptikusan felvonta a szemöldökét, ahogy Noah-ra nézett.

– Igen – válaszolta Sara az apja helyett. – Most nyolc vendégünk van… vendégeknek hívjuk őket, hogy ne érezzék rosszul magukat, amiért nem maradhatnak a saját házukban. Először tizenketten voltak, de néhányan elmentek a családjukhoz. April, az anyukája meg az apukája is nálunk laknak, szóval velük is lóghatsz, ha meglátogatsz minket. Próbáltuk rávenni Mrs. Pringle-t, hogy maradjon velünk, miután apa megmentette. De ő tolószékben ül, és nem tud közlekedni a házban a sok lépcső miatt.

Noah figyelte Cat arcát, és látta, amikor őszinte meglepetés suhant át rajta.

– Mrs. Pringle? – kérdezte Cat. – Kerekesszék és sütik, ugye?

– Ő az – vigyorgott Sara.

Cat ismét Noah-ra nézett, és ezúttal semmit nem lehetett leolvasni az arckifejezéséről.

– Hihetetlen – motyogta, majd megrázta a fejét.

Noah épp meg akarta kérdezni, hogy mit talál olyan hihetetlennek, amikor Sara előadta mindazt, amit Catről tudott:

– Két teljes perccel fiatalabb vagy, mint az ikertestvéred, igaz? – faggatta Sara.

Cat szórakozottan bólintott.

– Bárcsak nekem is lenne egy testvérem – sóhajtotta Sara. – De anyának és apának el kellett válnia, ami tök szívás.

Noah végigsimított az arcán, amitől elcsúszott a helyéről a szemüvege. Ha nem viszi vissza Sarát az iskolába azonnal, a lány az összes családi titkot és kínos szituációt elmeséli a potenciális ellenségének.

– De ez a jó a barátokban. Ugyanolyan közeli kapcsolatot ápolhatsz velük, mint egy testvérrel – jegyezte meg bölcsen Cat. – Fogadok, hogy te meg April gyakorlatilag testvérek vagytok.

Sara felderült.

– Tényleg azok vagyunk! Szóval mikor jössz át hozzánk? Ma este? Ne most, mert vissza kell mennem a suliba. De ma este jó lesz.

Cat felnevetett.

– Nos, mi lesz vacsorára?

Sara megpördült.

– Apa? Rendelhetünk pizzát, vagy ilyesmit? Ó, várj csak. Cat szereti a kelkáposzta-salátát és a bablevest – idézte fel. – Nem lehetne…

Noah befogta a lánya száját a kezével.

– Édesem, azt hiszem, jobb, ha először egyeztetünk a többi vendéggel, hogy biztosan nem zavarja-e őket a társaság, mert van egy olyan érzésem, hogy Cat szeretne egy stábot is magával hozni.

Cat bólintott.

– Tényleg ezt szeretném. Nagyon is.

Remek. Az amúgy is túlzsúfolt otthonát egy egész ország fogja vizslatni.

Sara elhúzta az apja kezét a szája elől, és fel-le ugrált örömében.

– Megkérdeznéd tőlük, hogy rendben van-e? Megtennéd, apa?

A férfi sóhajtott, és összeszorította a fogait.

– Legyen.

– Majd szólsz, mire jutottatok – mondta Cat. Ez nem kérdés volt.

Noah kurtán biccentett.

– Most pedig, ha megbocsátasz, vissza kell vinnem ezt az ifjú hölgyet az iskolába.

Éppen felkapta volna Sarát, hogy betuszkolja a terepjárójába, mielőtt a lánya meghívja Catet, hogy költözzön hozzájuk, amikor egy fényes, fekete, platós teherautó gurult be a parkolóba lehúzott ablakokkal és bömbölő zenével.

Cat a feje fölé emelte a karját, és kiabálva üdvözölte az érkezőket.

A teherautó megállt, és két férfi ugrott ki belőle, az egyikük alacsony, elegáns nadrágban és sárga kockás ingben. A másik magas és széles vállú volt, ráadásul homályosan ismerősnek tűnt. A magas előbb ért oda Cathez, és egy drámai öleléssel felemelte a nőt. Cuppanós csókot nyomott a szájára, mielőtt visszatette a földre.

– Szia, szépségem!

Magabiztosság sugárzott belőle, mintha évek óta mondogatnák neki, mennyire nagyszerű ember.

Noah hirtelen kényelmetlenül érezte magát, de fogalma sem volt, hogy miért.

– Szia! Hiányoztál – nevetett Cat, ahogy megsimogatta a férfi arcát. Aztán a nő oldalra hajolt, és fél karral átölelte a másik férfit is. – Henry, megőrültem nélküled.

– Hát persze – jött a válasz brit akcentussal. – Remélem, még nem cseszted el az egészet.

– Gyerekek is vannak itt, Henry – szólt rá Cat, és Sara felé biccentett.

– Bocsánat, drágám – mondta Henry, majd káprázatos mosolyt villantott a kislányra.

Sara kuncogott, Noah pedig észrevette, hogy a lánya kissé kábultan néz, mintha agyrázkódása lenne. Egyáltalán nem akarta, hogy a férfiak feltüzeljék Sara újonnan felfedezett fiúmániáját. Már éppen el akarta rángatni onnan a lányt, amikor Cat belekarolt a magasabb férfiba, és odavezette hozzájuk.

– Sara, szeretném, ha megismernéd egy barátomat, Drake-et. Neki is van saját műsora.

Sara olyan skarlátvörösre pirult, amilyennek Noah soha többé nem akarta látni.

– Szia, Sara! Örülök, hogy megismerhetlek.

Drake – naná, hogy Drake-nek hívják – barátságosan megszorította Sara kezét üdvözlésképpen. Noah-nak nem tetszett. Nem örült a lánya bugyuta tekintetének, de az egyáltalán nem érdekelte, hogy Cat milyen csodálattal mered az újonnan érkező férfira. A picsába, menjenek szobára!

– Noah vagyok – mutatkozott be, és erősen megragadta Drake kezét.

– Én meg Drake. Örülök a találkozásnak. Izgatottan várom, hogy ismét együtt dolgozzak ezzel a bájos hölggyel – jegyezte meg Drake, miközben a szájához emelte Cat kezét.

Ekkor megszólalt a nő telefonja. Homlokráncolva nézett a képernyőre, és megrázta a fejét.

– Tudom, hogy késésben vagyok, Henry. Lépj ki a naptáramból, és ne írj nekem üzeneteket!

Henry megvonta a vállát.

– Elkísérlek a park igazgatójához, és útközben beavathatsz a terv részleteibe.

– Nem akarsz előbb berendezkedni? – kérdezte Cat.

Henry felhorkant.

– Az jó, mert nagy szükségem van rád – mondta Cat oldalra biccentett fejjel. – Sara, Henry az én brit, nagyon sznob asszisztensem.

– Szia, Sara – köszönt Henry egy kacsintással.

Sara felkacagott, aztán úgy tűnt, nem tudja abbahagyni a nevetést.

Noah úgy érezte, be kellene fognia Sara fülét. Szemtanúja lehetett annak, hogyan flörtöl Amerika üdvöskéje, és ez nem tetszett Noah-nak. Lehet, hogy egy párt alkotott valamelyik férfival? Vagy mindkettővel? Számít ez egyáltalán?

Egyvalami azonban világos volt, nem akarta, hogy Sarának olyan példaképe legyen, mint Cat.

– Sara, örülök, hogy találkoztunk. Noah, jelentkezz az estével kapcsolatban, hogy össze tudjak állítani egy kisebb csapatot, amennyiben szükséges. Megvan a számom?

Noah bólintott.

– Gyerünk, Sara. Menjünk vissza az iskolába – szólalt meg Noah. Úgy tűnt, Sara vitatkozni fog, de amikor Drake és Henry rákacsintottak, majd elköszöntek tőle, ismét képtelen volt megszólalni. Noah félig vonszolta, félig cipelte a lányát a terepjáróhoz, majd betuszkolta a kocsiba.

– Ó, te jó ég, apa! Ez volt életem legcsodálatosabb pillanata – visította. – Cat King! Annyira gyönyörű, és láttad azokat a fickókat vele? Szó szerint ő a legkirályabb, legszebb nő, akivel valaha találkoztam. Szerinted az a két férfi a pasija?

Noah a kelleténél erősebben taposott a fékre, amikor egy STOP táblához értek.

– Miért gondolod, hogy az menő lenne?

Sara ránézett az apjára.

– Láttam a Szex és New York ismétléseit. Néha az emberek nem akarnak párkapcsolatban élni. Egyszerűen csak szeretnék jól érezni magukat.

Noah nem tudta, kit szeretne jobban elátkozni. Catalina Kinget vagy Samantha Jonest.

Előbb fagy be a pokol, mint hogy beengedje a házába Catet a stábbal meg a dögös pasijaival, akiktől a lánya megkukult.

13. fejezet

Az az alattomos szemétláda megpróbálta kicselezni, nehogy be kelljen engednie a házába; Cat tudta, hogy így lesz. A kávéval egybekötött ideiglenes fegyverszünet rövid életű volt. Persze elég ideig kitartott ahhoz, hogy bemutassa a lányát. Sara okos, bájos és szórakoztató. Pontosan az ellentéte a szarházi apjának.

Cat úgy sejtette, hogy a lány az anyjára ütött.

Drake és Henry nagyszerű belépője után Noah jókedve elillant, mintha csak egy kapcsolót pöccintettek volna le benne.

A hálás apa egy szempillantás alatt Mr. Ítélkezővé változott. Ahogy ránézett, amikor beültette Sarát a terepjáróba? Ó, jól ismerte azt a tekintetet. Ez a férfi gyorsan és magabiztosan ítélte el.

Az emberek gyakran éreztek késztetést arra, hogy elítéljék őt. A szexuális élete (micsoda ribanc!), az öltözködése (márkás ruhák és flanelingek?) és az emberekkel való kapcsolata (túl barátságos vagy túl pökhendi) fantasztikus táptalajt jelentettek a közvélemény számára. Cat pedig magasról tett rá. Úgy élte az életét, ahogy akarta.

Egyszerre dolgozott keményen és szórakozott jól, mert különben mi értelme lett volna az életnek? Élvezte az alkalmi szexuális együttléteket azokkal a férfiakkal, akiket kedvelt. Néha pedig kedve támadt kibaszott leggingset viselni, és zavarba hozni a pincéreket.

A maga módján intézte a dolgokat, ezért ült most Noah étkezőasztalánál, miközben a férfi mogorván bámult rá. Catnek el kellett ismernie, hogy lenyűgözte a fickó. Hogyan tudott egy férfi az egyik pillanatban még gorombán farkasszemet nézni vele, aztán majdnem megfulladni, miközben az egyik szomszédját próbálta megmenteni? Meglepődött, amikor rájött, hogy már találkoztak az árvíz idején, amikor megmentette a seggét az áradástól. Azonban ezt az információt egyelőre megtartotta magának. Majd akkor dobja le ezt a bombát, amikor azzal a legjobban odaszúrhat a férfinak.

Paige épp azt magyarázta a mogorva Noah-nak, hogy a társalgójában szeretné forgatni a négyszemközti interjúkat. Mindeközben pedig a női operatőr, a hangmérnök és egy asszisztens rengeteg kábellel borították be a kopott szőnyeget és a hangulatos bútorokat. Ráadásul újabb féltucatnyi ember trappolt fel-le a lépcsőn, majd dugta be a fejét az étkezőbe, hogy üdvözölje a házigazdát.

Egy Felipe nevű kövér macska tekergett a nő bokája körül, és hangosabban dorombolt, mint egy motorcsónak.

Kathy, a szögegyenes, fekete haját hátrafogva, letelepedett a hangulatos ebédlőasztalhoz Cat mellé.

– El sem hiszem, hogy megint itt tartunk – sóhajtott fel.

Cat megveregette a barátja kezét.

– Ez szopás.

Kathy mosolya fáradt, de széles volt.

– Hiányoztál a mocskos száddal együtt.

– Nekem is hiányoztál, és a következő nyolc hétben újra élvezhetjük egymás társaságát.

Jasper megkerülte az asztalt, és átnyújtott Kathynek egy csésze teát. Az arca tele volt feszültséggel. Koromfekete haja összekócolódott, mintha mindkét kezével beletúrt volna. Cat emlékezett a jelekre, a feszültségre, aminek a férfi krízishelyzetben kitette magát.

– Van egy perced? – kérdezte halkan Jaspertől.

Nem kellett volna suttognia, mivel egy tucat ember tüsténkedett Noah otthonában. Megértette a férfi bosszúságát. Nem elég, hogy idegen családokkal kellett együtt élnie a saját házában, de még egy valóságshow stábja is készülődött a társalgójában.

– Ó, persze – válaszolta Jasper, ahogy beletúrt a hajába.

Követte Catet a folyosón. A konyha tele volt főzőcskéző és barátságosan civakodó emberekkel. A nappaliban vagy társalgóban két tinédzser videójátékozott. Végül a ház hátsó részében talált egy szabad szobát, amelynek a rendeltetését Cat nem tudta beazonosítani. A hátsó falnál, két ablak között egy könyvespolc állt tele kemény kötésű szépirodalmi könyvekkel, a Sweet Valley High sorozat egyes részeivel és a Men’s Healthtől a Teen Vogue-ig terjedő magazinokkal. A sarokban egy Rhode Island-méretű szarvasbőr babzsák kapott helyet. Két felfújható matrac volt a túlsó fal előtt, és még így is maradt hely egy szekrénynek, ami látszatra többet nyomott, mint egy autó, és képes lehetett elrepíteni valakit Narniába.

– Ööö, lépj be az irodámba – viccelődött Cat.

– Noah ezt nevezi lomtárnak – mondta Jasper a jókedv legapróbb szikrája nélkül.

Cat ismerte ezt a hangot, ezt a tekintetet. Jasper kimerült. A férfi úgy érezte, nem sikerült gondoskodnia a családjáról. Egyszer már átélték ugyanezt, amikor a sérülése miatt elveszítette a munkáját. Ezúttal az anyatermészet tolt ki vele, és a szemét Veronika hurrikán megfosztotta őket a gyönyörű otthonuktól.

Azonban a szánalom semmit sem fog megoldani.

– Jasper, tudom, hogy mostanában sok minden történik veled. De arra gondoltam, hogy esetleg tudnál nekem segíteni.

– Persze. Mire van szükséged? – Jasper Hai még kimerülten és legyőzötten is segíteni akart. Ilyen volt Merry szellemisége.

– Elég nagy szívességet kérek tőled. Kevés a munkaerő. – Gyakorlatilag nem hazudott. A legtöbb építőipari cég New Havenben táborozott, amit ugyanolyan keményen sújtott a katasztrófa. Cat véleménye szerint ezt ellensúlyozta a tény, hogy Gannon megjelent a városban a saját csapatával. De Jaspernek erről nem kellett tudnia.

– Tudom, hogy teljes munkaidőben dolgozol… – kezdte.

De a férfi megrázta a fejét.

– Visszaminősítettek részmunkaidősnek, pont mielőtt… ez történt.

Ennek a fickónak sosem lehet nyugta? Cat némán átkozta Jasper munkaadóját, és gondolatban feljegyezte, hogy meg kell látogatnia a céget.

– Nos, ha van rá időd, jól jönne egy kis segítség. Természetesen fizethetünk érte. Takarításról és egy csomó cipekedésről van szó. – Cat emlékezetében frissen élt, hogy a férfi nem igazán ért az elektromos szerszámokhoz. – És lenne még valami. – A nő hátranézett a válla fölött.

– Micsoda? – Jasper bekapta a csalit.

– April faháza.

– Egy faházat csinálsz neki?

– Igazából te – felelte Cat.

Jasper kihúzta magát, már nem görbítette be a vállát.

– Komolyan? Azt akarod, hogy én építsem meg?

Cat bólintott, és gondosan megválogatta a következő szavait:

– Gannon fogja elkészíteni a terveket, és reméltem, hogy le tudnál ülni vele, hogy elmagyarázd neki, minek örülne April. Aztán átveheted az irányítást néhány segítővel. – Olyan emberekkel, akik távol tartják majd a férfit az éles és veszélyes szerszámoktól.

– Az nagyszerű lenne – bólintott Jasper. – Igen, szívesen megcsinálnám.

– Remek! – Cat megkönnyebbülést színlelt. – Ezzel sok terhet leveszel a vállamról. Megadom a művezetőmnek a telefonszámodat, és holnap jelentkezni fog. Abban segíts, amiben tudsz. Nem akarom, hogy lemaradj a családi pillanatokról, vagy még jobban kiess a munkádból. Tudom, hogy ez egy stresszes időszak nektek.

– Jó barátok társaságában nem is olyan rossz – mondta Jasper, és a könyökével megbökte a nőt.

– Túl fogtok jutni ezen, és még jobban megerősödtök.

– Ezt mondtad a legutóbb is – emlékeztette Catet.

– És persze igazam volt, mert egy okos híresség vagyok.

– A faház meglepetés? – kérdezte Jasper. – Úgy értem, örülnék, ha az lenne.

– Természetesen – bólintott Cat. – April közelében mosókonyhaként fogjuk emlegetni.

– Ördögi – vigyorgott Jasper. Felemelte a kezét, és Cat belecsapott a tenyerébe.

– Mosókonyha csapat.

Jasper visszament az ebédlőbe, Cat pedig megnézte az üzeneteit. Mivel Henry megérkezett a városba, a teendők egy részét elintézte ő, így a nő nem volt teljesen elhavazva… egyelőre. Hallotta, ahogy a csapat felállítja a lámpákat a társalgóban az első interjúk előkészületeként. A feje fölött lépések dübörögtek. A ház gyönyörű volt. Meglepte, hogy Noah egy ennyire karakteres, ennyire régi házat választott. Cat nagyon szerette volna rátenni a kezét, hogy lekaparja a festéket a díszlécekről, újravakolja a falakat, és visszaállítsa a padló eredeti állapotát.

Szerencsés vállalkozó lesz az, aki megkaparintja ezt a helyet. Egy nap gyönyörű családi ház lehet ebből az épületből. Egy kicsit puccos, de élhető. Már ha átépítik a konyhát. Be kéne rakni egy szigetet, aminél elfér egy beépített pad is. Plusz a hátsó verandát…

– Ugye tudod, hogy azzal, ha elektromos szerszámot adsz Jasper kezébe, gyakorlatilag könyörögsz, hogy vágjon le egy végtagot? – kérdezte Noah szárazon az ajtó felől, kirángatva a nőt a fantáziálásából. – Lehet, hogy nem a sajátját, de mindenképp sérülés lesz a vége.

– Ó, megint beszélő viszonyban vagyunk? Milyen kedves.

A férfi zöld szemének pillantása megkeményedett.

– Csak felhívom a figyelmedet, hogy baja eshet. Bár biztos vagyok benne, hogy ez jól mutatna a kamera előtt.

Cat hátravetette a haját a válla fölött, és felvonta a szemöldökét. Nem hagyta, hogy a férfi feldühítse. Nem. Valószínűleg az jobban bosszantaná, ha megőrzi a hidegvérét. Nem számított, mibe kerül ez neki.

– Mit keresel itt? – kérdezte a nő mézesmázosan, csupán egy árnyalatnyi éllel a hangjában. Közben a körmeit a tenyerébe vájta.

– Itt lakom.

Ne bassz, Sherlock.

– Úgy értettem, hogy miért ólálkodsz a folyosón?

A férfi belépett a szobába, és a könyvespolchoz sétált, miközben sugárzott belőle a bosszúság. Megigazított egy rakás kemény kötésű könyvet és egy családi fényképet, majd vállat vont.

– Nem tudom, mit keresek itt. Ez már nem is az otthonom. Régen az volt. Most csak a sarkokban ólálkodom, miközben mindenki más itt él. Még macskám is lett. – Felipére bökött, amikor a macska elvonult az ajtó előtt. – Az árvíz előtt nem volt gazdája. Hét helyre járt enni meg pihenni, de most úgy döntött, hogy ebben a házban akar letelepedni. Nem is szeretem a macskákat.

Nem volt hajlandó megsajnálni a férfit. Nem. Aktiválta a jégkirálynő üzemmódot.

– Úgy érzem, hogy cserben hagyom őket. – Noah zsebre dugta a kezét, és tehetetlenül bámult a hátsó udvarra.

A vallomásával kikapcsolta a jégkirálynő üzemmódot.

– Noah, ne legyél idióta.

– Nem voltunk felkészülve az árvízre. A lakókat kitelepítették az otthonaikból. Lehet, hogy a fő bevételi forrásunkat jelentő rendezvényt nem tarthatjuk meg. És rátok kell hagyatkoznom, hogy mindent helyrehozzatok.

Catnek volt egy olyan érzése, hogy a férfi emiatt aggódott a leginkább.

– Senkit sem hagysz cserben. Egyetlen város sem készülhet fel teljesen ilyen sok esőre. Lehetetlen. Minden lakos hazamehet majd a saját otthonába. Vissza fogják kapni a házukat. A karácsonyi fesztivál pedig nagyon jól fog sikerülni.

Látszólag nem győzte meg a férfit.

– Ez a város… ezek az emberek. Ők az életem és a megélhetésem. Itt nőttem fel. Normális esetben már a dekorációkat vennénk leltárba, hogy felkészüljünk a hálaadás utáni napra. Nem tudom elképzelni Merryt karácsony nélkül. Gyerekkoromban… ez volt a kedvencem.

– Most más lesz – ismerte el Cat, és csatlakozott hozzá az ablaknál. – De a más nem feltétlenül jelenti azt, hogy rosszabb. Sőt, szerintem sokkal többet fog jelenteni az embereknek azok után, amin mindannyian keresztülmentetek.

Noah sóhajtott, és nem szólt semmit.

– Jogosan kételkedsz, és természetes, hogy meg akarod védeni őket. Nem minden műsor tartaná szem előtt Merry érdekeit. De mi igen. Én igen.

– Tudom, mit csináltál Jasperrel – ismerte el Noah. – Megértem, és ez kedves tőled.

– Micsoda? Hogy megpróbálom rávenni, hogy a nézettség érdekében lefűrészelje a saját karját, mert a családjának nincs már így is elég baja?

– Bocsánat. Fáradt vagyok, és stresszes. Általában nem szoktam másokon levezetni a frusztrációmat, de valamiért a puszta létezésed is felzaklat.

– Az érzés kölcsönös.

– Vajon más körülmények között is ugyanígy éreznék? – tette fel a kérdést Noah. Felipe bebattyogott a szobába, és a férfi lábához dörgölőzött. Noah vonakodva lehajolt, hogy megvakarja a macska fülét.

– Úgy érted, ha nem kellene engem sasszemmel figyelned, nehogy tönkretegyem a városodat a nézettség és a bevétel kedvéért?

A férfi kihúzta magát.

– Nagyjából igen. – Fanyarul mosolygott, és amikor így nézett rá, Cat érezte, hogy felpezsdül a vére. Noah Yates jóképű férfi volt. Kár a személyiségéért.

– Hát, azt hiszem, ezt sosem fogjuk megtudni, ugye? Most pedig menjünk, tegyünk rád mikrofont.

– Rám? Ó, dehogy. Én nem veszek részt ebben. – Noah megrázta a fejét.

Cat szélesen elmosolyodott.

– A jóképű polgármester, aki az otthonába fogadja a szomszédait és egy kóbor macskát? Hát persze hogy te is részt veszel benne. És az öledben fogod tartani Felipét.

14. fejezet

Hat hét szentestéig

Nos, megtörtént. Tudta, hogy ez lesz. Noah lecsapta a telefonkagylót. A Merry’s Christmas első epizódját két napja adták le a tévében, és azóta folyamatosan csörgött a telefonja. Önkéntesek jelentkeztek, a vállalkozóknak hirtelen lett szabadidejük, hogy segítsenek, és a cégek kedvezményeket akartak biztosítani Merry lakóinak erre-arra.

Cat King elszántan a feje tetejére akarta állítani nemcsak az ő, de a szép, csendes városának életét is.

És persze neki kellett fogadnia az összes hívást. Nos, ez így nem lesz rendjén. Neki dolga van, az egész városról gondoskodnia kell. Nem Noah lesz a csatorna telefonközpontosa.

A férfi a kabátja zsebébe dugta a kezét.

– Kimegyek egy kicsit – közölte a részmunkaidős titkárnőjével, Carolanne-nel.

Hideg volt, és az előrejelzések szerint a héten havazni fog. Azonban a dühe fűtötte Noah-t.

A gyártásvezető úgy döntött, lemásolja neki a forgatási ütemtervet, így tudta, hol találja meg Catet. Egy része tudta, hogy a gyártásvezetőhöz vagy Paige-hez kellene fordulnia a problémájával. Azonban ő inkább Cattel szeretett volna kiabálni. Az sokkal kielégítőbb volt.

Noah úgy döntött, hogy gyalog teszi meg a négy háztömbnyi távolságot a parkig. Az elmúlt napokban olyan sokat gubbasztott az irodájában, hogy meglepte, mennyit haladtak a takarítással. Azokat az épületeket, amiknek az alapját elérte az árvíz, lemosták, a főutca utolsó három épületénél pedig ideiglenes parkolási korlátozást vezettek be, hogy az utcaseprők el tudják takarítani a leszakadt ereszcsatornákat és a járdákat borító sármaradványokat.

Az ablaktisztítók gyorsan elvégezték a munkát az egész belvárosban. Azonban a városban még mindig nem volt igazi ünnepi dekoráció. Bár a díszítés nagyját csak fekete pénteken tették fel, itt-ott akadtak olyan részletek, amiket hiányolt. A park díszeinek nagy részét őrző raktárból az a kiábrándító hír érkezett, hogy szinte minden darab megrongálódott vagy megsemmisült.

Cat látszólag meg se rezzent, de Noah gyászolta, hogy az árvíz könyörtelenül elpusztította a történelmük több évtizednyi emlékét.

Egy csapat munkás gipszkartont és egyéb anyagokat rakosgatott Reggie étterme előtt. Cat és az ambíciói. Hogyan akarhat egy nő és néhány kemény kézzel vezetett csapat téli csodaországgá varázsolni egy elárasztott parkot, visszaadni a régi fényét egy lerombolt étteremnek, és lakhatóvá tenni fél tucat házat karácsonyra?

Lehetetlen vállalkozás. Ez a napnál is világosabb. Cat King reményt keltett az emberekben, akik a végén csalódni fognak. Nem számít, hány önkéntes jelent meg takarítószerekkel és szerszámokkal. Kizárt, hogy egy csinos kis színésznő megmentse a várost.

És Noah lesz az, akinek végül mindent helyre kell hoznia, amikor a nő összepakol, és elhagyja a várost. Neki kell majd a költségvetés és a számlák miatt izzadnia, ő fogja meghozni a nehéz döntéseket, amikkel kénytelenek szembenézni. Bár belül dühöngött, Noah integetett egy maroknyi embernek, akik üdvözölték. Frieda Fawkes kidugta a fejét a fodrászatból, hogy köszönjön, Ismail Byler pedig, aki 1967 óta vezette a biztosítási irodát, az újságja fölött biccentett neki egy padról. Noah-t idegesítette a jókedvük. Tudta, hogy néhány hét múlva csalódni fognak, és azt kívánta, bárcsak felkészíthetné őket erre.

Zsebre dugta a kezét, és továbbindult.

A parkban nagy volt a nyüzsgés. A kertészek mulcsot szórtak az örökzöldekkel megújított ágyásokba. Egy takarítóbrigád a megmentett padokat és kukákat mosta. A megmaradt fenyőket és kanadai fenyőket szakértő vizsgálta át, hogy nem sérültek-e meg.

Elég fát veszítettek el, elég járdát temetett maga alá a sár ahhoz, hogy a park idegen tájnak tűnjön. A folyó – amely ismét nyugodt volt –, visszatért a medrébe, és jegesen csillogott a reggeli fényben, semmi jelét nem mutatva annak, mekkora pusztításra képes.

Cat jutott a férfi eszébe. A nő gyönyörű, jó ránézni, de a felszín alatt veszélyt rejteget.

Noah meglátta a stáb rögtönzött kis telepét, és abba az irányba indult. A kábeleken, dobozokon és törmelékeken átvágva a hangok irányába sétált. Úgy tűnt, épp megbeszélést tartanak.

A sarok mögül kihajolva észrevett egy maroknyi stábtagot, akik összedugták a fejüket egy sátornál, kávét és papírokat osztogatva egymás között.

– Beszéljünk a nézettségről. – Paige hangja elcsendesítette a körülötte lévő zúgolódást. A földön ült, Catnek támaszkodva, aki úgy nézett ki, mintha aludna. Cat háta a sátor vékony tartóoszlopán pihent. Hosszú, farmerbe bújtatott lábát kinyújtotta maga előtt, és egy csésze valami gőzölgött a térde között. A szemét becsukta. A másik oldalának egy kék sapkás nő támaszkodott.

Mindenki ásítozott. Biztos nem szeretnek korán kelni, vonta le a következtetést Noah. Cat olyan típusnak tűnt, aki mindennap délig az ágyban heverészik, ha lehetősége van rá.

Cat kinyitotta fél szemét.

– Muszáj a számokkal jönnöd? Túl fáradt vagyok ahhoz, hogy felfogjam.

Paige kedvesen lábon rúgta, és felsorolt egy csomó statisztikát.

Cat ismét behunyta a szemét.

– Megmondtam – jelentette ki önelégülten. – Mondtam, hogy sokaknak fog tetszeni.

– Igen, egy csomó ember akar a kamera előtt szerepelni Cattel és Mr. Kamaszok Megnevettetőjével – motyogta Noah az orra alatt.

– Nagyon elégedett vagyok a számokkal, és az az érzésem, hogy innen csak felfelé fognak emelkedni. Nagy finálé vár ránk.

– Meg vagyok döbbenve. – Catnek a vérében volt a gúnyolódás.

– Nem én vitatkoztam veled – mutatott rá Paige.

– Nem te, hanem az ítélkező, bunkó polgármester. De ő most nincs itt, hogy gúnyolódjak vele, úgyhogy kénytelen vagyok veled beérni.

Noah úgy döntött, hagyja, hogy Cat még jobban lejárassa magát, mielőtt figyelmezteti a jelenlétére.

– Mi ez a háború köztetek? – kérdezte a Cat mellett ülő nő, ahogy a fejét Cat vállára hajtotta.

Cat horkantott egyet.

– Téved. Nekem van igazam, de túl ostoba ahhoz, hogy felfogja. És ha már a keményfejű, makacs seggfejről beszélünk, nem tudnánk egy asszisztenst küldeni hozzá?

Paige felnézett a jegyzeteiből.

– Miért? Hogy átadhass neki egy sértő üzenetet?

– Ilyen nézettség mellett garantálom, hogy rengeteg önkéntesre számíthatunk. És bár jól jönne a segítség, nem akarom, hogy Mr. Nem a városházán elijessze őket azzal, hogy „senkire nincs szükségünk”, ha őt hívják helyettünk. Minden segítő kézre szükségünk van, ha karácsony estére fesztiválképessé akarjuk tenni ezt a parkot.

– Kiválasztok egy kapcsolattartó asszisztenst, aki az önkéntesek koordinátora lesz – egyezett bele Paige. – Megadhatjuk a telefonszámot Noah-nak meg a titkárnőjének, így ha valaki mégis őket hívná, legalább tudni fogják, hová kell továbbítani a hívást.

Noah megint ideges lett. Catnek nem az volt a feladata, hogy felismerje a problémákat, és megoldja őket helyette. Neki kellett volna az arcába vágnia őket, aztán rávenni, hogy hozza helyre, amit elrontott.

Rájött, mennyire kicsinyesen gondolkodik, és a viselkedése sajnálatos módon hasonlított a tizenéves lányáéra, amikor provokálták. De Cat nem épp a legjobbat hozta ki belőle.

– Na, itt van valami érdekes – mondta Paige, és lehúzta a sapkát a fülére. – Az első rész posztjaihoz fűzött Instagram-kommentek ötven százaléka azt akarja tudni, hogy te és Drake újra együtt vagytok-e.

Noah visszatartotta a lélegzetét, majd azonnal kifújta a levegőt. Mit érdekli, hogy Cat kivel randizik? De mégsem tudta rávenni magát, hogy félbeszakítsa őket.

– Gondoltam – sóhajtott fel Cat. – Előbb beszélek Drake-kel, de valószínűleg egyelőre nem fogjuk sem megerősíteni, sem cáfolni a találgatásokat. Talán ez még jobban felkelti az emberek érdeklődését.

Noah összerezzent. Mit jelenthetett ez? Együtt vannak, vagy sem?

– Csinálhatnánk néhány kulisszák mögötti képet rólatok, ahogy mélyen egymás szemébe bámultok – javasolta a nő Cat balján.

– Jó ötlet, Jayla – cukkolta Cat. – Majdnem olyan ördögi vagy, mint én.

– Imádok a mesterektől tanulni – vigyorgott Jayla, és lehúzta a kesztyűjét, hogy nekiessen az ölében tartott bagelnek.

– Drake is beleegyezett – mondta Paige. – Oké, haladjunk tovább…

Noah azon gondolkodott, megzavarja-e a találkozót, vagy inkább menjen vissza az irodájába.

– A francba. Még valami – szólalt meg Cat, amikor Paige elkezdte összepakolni a jegyzeteit. – Belefér a költségvetésbe egy új tető?

– Mekkora tető? – kérdezte Paige.

– Hatalmas. A városháza kész káosz. Miközben Yates a nagylelkűségünket és a fantasztikus ötleteinket szidta, nem tudtam nem észrevenni a féltucatnyi vödröt, amibe felfogja a plafonról csöpögő vizet.

Noah hátrált egy lépést. Érezte, ahogy a lány lehetséges kapcsolati státusza miatti bosszúsága elillan. A fenébe is! Nem kellene ennyire figyelmesnek lennie. Elvileg az a nő egy lelketlen, önző, szerencsétlen celeb.

A városháza tetőszerkezete már egy éve rossz állapotban volt. De a vésztartalékok megcsapolása és adóemelés nélkül nem volt mód a finanszírozásra. Ezt pedig nem tehette meg, különösen azok után, amin a vihar és az árvíz miatt keresztülmentek. Elhatározta, hogy még legalább egy évig a vödrökkel fogja kezelni a helyzetet. A jó hír, hogy valószínűleg nem lesz szüksége párásítóra.

– Összefutottam Carolanne-nel, Yates titkárnőjével azon az átkozott sütis helyen, amitől nem tudom távol tartani magam… egyébként szólj, hogy emlékeztessem Henryt, iktasson be nekem néhány edzést, különben karácsonyra kövérebb leszek, mint a Mikulás – mondta Cat. – Szóval a titkárnő azt mondta, hogy nincs rá pénz. Tudom, hogy ez nem egy szexi projekt. De legalább ezt nem kellene filmre vennünk.

Paige elgondolkodva bólintott.

– Ha igazad van, és tényleg rengeteg önkéntesre meg adományra számíthatunk, akkor meg tudjuk oldani. Egyetértek azzal, hogy nem szexi, és nem kell forgatási időt szánnunk rá. Talán elég lenne egy drónfelvétel is egy bevágásnak, nem?

– Király – bólintott Cat. Felvette a lábai között lévő csészét, és belekortyolt.

– Érdekes, hogy kedveskedni akarsz az esküdt ellenségednek – jegyezte meg Paige ravaszul. Noah tett egy lépést balra, hogy elrejtőzzön egy ideiglenesen odakötött szélfogó ponyva mögött.

– Nem annak a seggfej Yatesnek akarok kedveskedni – vitatkozott Cat. – Nem ő az egyetlen, aki abban az épületben dolgozik.

– Szóval, egy cseppet sem találod vonzónak? – kérdezte Jayla két falat között.

– Fogd be, Jayla – csattant fel Cat.

Jayla felnevetett.

– Gyerünk, Cat. Ismerd be. Elég jól néz ki. – Noah érezte, hogy zavarában lángolni kezd a füle. Nem volt hozzászokva, hogy ilyen dolgokat halljon magáról. A róla szóló beszélgetések általában arról szóltak, hogy milyen projektre mondott éppen nemet, és milyen kezdeményezéseket utasított vissza. Ez újdonság volt a számára.

– Igen? Hát, kár, hogy a személyisége sivatagként porzik az emberi érzelmek hiányától – vágta rá Cat.

Ez már ismerősebb.

– Elismerheted, hogy jóképű, attól még lehettek halálos ellenségek – mutatott rá Paige.

– Visszatérhetnénk a munkához? – nyögött fel Cat. – Ki vagyok merülve, pedig alig van kilenc óra.

– Senki nem fogott pisztolyt a fejedhez, hogy ilyen korán ide gyere – emlékeztette Paige.

Cat ásított, és Noah látta, ahogy kinyújtóztatja karját a feje fölött.

– Vissza a munkához, hölgyeim. Muszáj megreggeliznem a következő jelenet előtt.

– A következő napirendi pont: ki fog Drake-kel együtt dolgozni a faszállítmányon? – kérdezte Paige. Noah kinézett a ponyva mögül, így látta, ahogy Paige és Jayla az orrukhoz érintik az ujjukat.

– Nem én – jelentette ki Jayla.

– Én sem – értett egyet Paige.

– A fenébe. Utálom, amikor ezt csináljátok – morogta Cat. – Rendben. Majd én beszélek vele. Megint. Nem lesz semmi baja. Csak arra van szükségünk, hogy konfliktusba kerüljön valakivel a képernyőn. Szóljunk Mrs. Pringle-nek, és hagyjuk, hogy egy napig kergesse a forgatáson. Túl fogja élni.

– Hölgyeim. – Cat asszisztense, Henry jelent meg egy tálca kávéval. A nők úgy vetették rá magukat, mint kóbor macskák az egérre.

– Nehogy rám borítsátok! – figyelmeztette őket, ahogy ledörzsölte a kabátja ujját. – Ez olasz gyapjú. Ó, szia, Noah!

Minden szempár rá szegeződött, és Noah érezte, hogy elvörösödik. Túlságosan kihajolt a sátor mögül, amikor vonzónak nevezték. Zsebre dugta a kezét, és igyekezett úgy tenni, mintha nem bukott volna le hallgatózás közben.

– Öhm. Sziasztok! Most érkeztem – hazudta.

Cat összehúzott szemmel nézett rá a friss kávéja fölött.

– Mit tehetünk érted No-ah? Úgy döntöttél, visszavonod az engedélyünket?

– Le akartam jönni, hogy megnézzem, szükségetek van-e valamire – válaszolta, és nem felejtett el könnyed mosolyt ölteni a mondanivalójához. A világon mindennél jobban szerette volna letörölni a vigyort a nő arcáról.

Látta, hogy Paige feláll, és megrúgja Cat csizmáját.

– Ez nagyon kedves tőled, Noah. Azt hiszem, mára minden készen áll. Megkaptad a heti forgatási tervet?

A férfi bólintott, de a tekintete még mindig Catre szegeződött.

– Igen. Köszönöm, hogy engem is bevontál. Hasznos tudni, hogy mire számíthatok. Egyébként van olyan emberetek, aki az önkénteseket koordinálja? Érkezett néhány hívás a műsorral kapcsolatban, és szívesen továbbítanánk őket a megfelelő kapcsolattartóhoz.

Cat felmordult, amitől a férfi elvigyorodott, Jayla pedig talpra ugrott. Az alacsony nő Cat és Noah közé lépett.

– Ez nagyon figyelmes – jegyzete meg Jayla, majd megragadta a férfi karját, és elrángatta Cat közeléből. – Miért nem jössz velem, és bemutatlak… valakinek.

Noah a válla fölött intett, miközben Jayla kihúzta a veszélyzónából.

– Szia, Cat!

15. fejezet

Cat benyomult a Merry and Bright ajtaján, nem törődve a csengők csilingelésével. Ehelyett a forró, friss koffein illatára koncentrált. Szombat reggel nyolc óra volt, és már a második egymást követő napon kelt hajnali négy órakor, hogy a törmelékek és kidőlt fák maradványait cipelje ki a parkból.

Mindig ezt csinálta, amikor a munkájáról volt szó. Fővállalkozóként a bontástól a befejező ácsmunkákig mindenhez értett. Tévésztárként hozzászokott a hosszú, monoton munkaórákhoz. Egy átlagos forgatáson nyolc-tíz napig kidolgozta a belét, aztán volt egy-két szabad hete, hogy aludjon, egyen és masszázsra járjon. Merryben három héten át tizenhárom-tizennégy órás munkanapokat húzott le.

Az új ünnepi tervei között szerepelt, hogy átalussza a karácsonyt.

– Mi a fene az a karamellás tejeskávé? – tűnődött hangosan. És tényleg olyan szénhidrátdús lehet, mint amilyennek hangzik?

– Cat! Hé, Cat!

Cat vigyorogva nézett a kétségbeesetten integető Sara Yatesre. A lány stílusos volt, mint mindig, hosszú flaneltunikát viselt a leggingse fölött. Haját csinos balerinakontyba fogta a feje tetején. Feltűnően hasonlított a mellette álló nőre, aki épp beleharapott egy mézeskalács figurába.

– Gyere, ismerkedj meg az anyukámmal – mondta Sara, és intett neki. A mézeskalácsláb kiesett a nő szájából.

Cat egyelőre felhagyott a szénhidrátprobléma megoldásával, és csatlakozott hozzájuk.

– Cat, ő az anyukám, Mellody.

Mellody sietve megtörölte a kezét egy szalvétában.

– Nagyon örülök, hogy megismerhetlek, Cat. Sokat hallottam rólad a lányomtól, aki ritkán fogja be a száját.

Sara elvigyorodott; nem hatotta meg az anyja megjegyzése.

– Örülök, hogy megismerhetlek, Mellody – mondta Cat, és felmutatta koszos kezét. – Megráznám, de…

– Semmi baj. Én is tele vagyok cukormázzal meg tiltott szénhidráttal, amiről nem fogok beszélni a személyi edzőmnek vagy a varrónőnek – jelentette ki Mellody.

Szóval, a szénhidrátot tekintve rokon lelkek voltak.

Cat elvigyorodott.

– Sara elég jó fej gyerek.

Mellodynak barna szeme és ugyanolyan dús, sötét haja volt, mint Sarának. A kislány az orrát és az állkapcsát az apjától örökölte. Azonban a kedvességét egyértelműen az anyjától.

– Ha számít a véleményem, szerintem is jó fej. Remélem, a volt férjem nem okoz neked fejfájást, amíg a városban vagy.

– Miért okozna apa fejfájást Catnek? – akarta tudni Sara.

Mellody együttérzőn mosolygott Catre.

– Ó, ismered az apádat, édesem. Szereti, ha minden egy bizonyos módon történik.

– Ahogy ő akarja? – tippelt Cat.

– Noah már csak ilyen – nevetett Mellody. – Ne hagyd, hogy a makacssága megzavarjon. Mélyen legbelül, a mogorva külseje alatt csodálatos ember. Ugye, Sara?

– Hát, nem egy Drake vagy Henry – sóhajtott álmodozva Sara, mire Cat felnevetett.

Mellody telefonja megcsörrent a táskája mélyén. A nő előkotorta.

– Ó, a francba. A helyszín. Kérlek, ne rossz hír legyen! Halló? Jaj, ne!

Sara Catre nézett, majd suttogva megszólalt:

– Anya újra férjhez megy. Ettől ideges. – Sara kört rajzolt a levegőben a halántékánál, aztán az anyjára mutatott. Cat magába fojtotta a nevetését. Végighallgatták Mellody beszélgetését, ami egy sor „ó, nem” és „mit tehetünk ellene?“, majd egy „mindjárt megyek” megjegyzésből állt.

– Anya – nyögte Sara, amikor Mellody letette a telefont. – Elvileg csajos napot tartanánk. Nem akarok oda menni, ahova te idegesen menni fogsz.

– Bocs, kölyök. Nem hiszem, hogy van más választásunk. Apád ma dolgozik, és a helyszínről hívtak. Volt egy kis vízkár, és szükségük van rám, hogy ellenőrizzem a tartalék helyszínt a szertartáshoz.

Sara felnyögött, és teátrálisan az asztalra borult.

– De hát az egy órányira van innen!

– Sara – szólt rá Mellody szigorúan, de látszólag továbbra is pánikba volt esve. – Tudod, hogy apád és én mit gondolunk arról, ha órákig egyedül vagy otthon.

– Tizenkét éves vagyok, nem négy – mutatott rá Sara. – Különben is, apa háza tele van szomszédokkal.

Mellody felderült.

– Akkor talán Kathy vigyázhatna rád? Te meg lóghatsz Aprillel.

– Kathy és April bevásárolni mentek, hogy pótolják az árvízben elvesztett holmijukat. Ehh. Ma egy vidám napot kellett volna együtt töltenünk, anya!

– Sara elkísérhet a forgatásra, ha szeretne…

– Ó, te jó ég! Igen! – Sara már azelőtt helyeslőn felkiáltott, hogy Cat végigmondhatta volna az ajánlatot. – Igen! Igen! Igen!

– Csak akkor, ha anyukádat nem zavarja – tette hozzá Cat.

– Fantasztikus lenne, és legalább nem kell sehová sem magammal rángatnom Nyafka kisasszonyt a csajos napunkon – mondta Mellody az ajkába harapva. – Biztos, hogy nem lenne baj?

– Hát, be kell fognom dolgozni Sarát. Hozhat kávét és fánkot, esetleg tarthatja a mikrofont? A produkciós asszisztenseknek hosszú listájuk van azokról a dolgokról, amelyekben segítségre van szükségük.

– Anya, kérlek! – Sara esdeklőn összekulcsolta ujjait az álla alatt. – Ez lenne a legcsodálatosabb csajnapos ajándék, még akkor is, ha te lemondtál rólam.

– Te aztán tudod, mivel érheted el, hogy anyád különlegesnek érezze magát – nyögte Mellody, és megböködte Sara vállát.

– Ugyan már, anya! Tudod, hogy értem. Ha már nem tölthetem veled a napot, akkor legalább Cattel lóghatnék. Tanulhatnék néhány dolgot a felelősségről. – Sara ügyesen próbálta manipulálni az anyját.

– Csak hogy tudd, ez az érv jobban működne az apádnál. Cat, ha teljesen biztos vagy benne, hogy nem okoz gondot… – Mellody könyörgőn nézett rá.

– Jól jönne egy segítő kéz a forgatáson. Hadd adjam meg a telefonszámomat, ha esetleg jelentkeznél. Egész délelőtt az étteremben fogunk forgatni, utána pedig körbejárjuk a Hai-házat. Sara ott lehet erkölcsi támaszként Aprilnek.

Mellody elragadtatva írta be Cat számát a telefonjába.

– Nagyon szépen köszönöm! Nem is tudod, mennyire. És te! – Figyelmeztetően a lányára mutatott. – Elég ebből az idegesítő visításból. Ne rohand le Cat egyik műsorvezetőtársát sem, és ne vallj szerelmet nekik. Segíts, és maradj csendben. Megértetted?

Sara átkarolta az anyját.

– Szó szerint te vagy a legjobb ember a világon, anya!

Mellody a levegőbe emelte az öklét.

– Egy pont ide!

*

Sara kiválóan beleillett a stábba. Ő intézte Reggie-nél a víz- és kávéfelszolgálást, míg Jayla, a gyártásvezető végigvezette a férfit, Catet és Drake-et a nyitó jeleneten. A kislány őrt állt a fűrészbak mellett, és gondoskodott arról, hogy még véletlenül se sétáljon be senki a helyszínre a forgatás kezdetekor. Sőt, répás-hummuszos rágcsálnivalót is hozott Catnek a fehérjeturmix mellé, amikor kései ebédszünetet tartottak.

– Magadnak is hoztál valamit? – kérdezte Cat, és belebújt egy vastagabb kabátba, hogy ne fázzon a hűvös szélben. A forgatásra szánt ruhatára túl vékony volt. Gondolatban feljegyezte, hogy a délutáni forgatásra a Duluth márkájú kabátját vegye fel.

Sara felemelt egy paninit és egy kólát.

– Nagyszerű. Együnk. – Cat a járdaszegélyhez kísérte a lányt, hogy leüljenek. – Na, eddig mit gondolsz?

– Szerintem annyira klassz életed van, és sokkal több minden történik a kamera mögött, mint gondoltam. Mintha minden örökké tartana. Komolyan, hányszor kell Drake-nek elmondania, hogy „Elintézzük”?

Cat felhorkant, és nagyot kortyolt a nem túl laktató turmixból.

– Drake hozzászokott ahhoz, hogy előre megírt történettel dolgozik – magyarázta. – Ez teljesen más, mint az „ezt olvasd fel, ezt mondd” szöveg. Viszont szorít az idő, így muszáj előfelvételeket csinálnunk, hogy rögtön bele tudjunk vágni az építkezésbe.

Sara bólintott, és beleharapott a szendvicsébe.

– Logikus – mondta teli szájjal. – Sokkal keményebben dolgozol, mint képzeltem. Nem is olyan fantasztikus tévésztárnak lenni, mint gondoltam.

Cat elvigyorodott.

– Ugye? De ha valamit érdemes csinálni, akkor azért keményen meg kell dolgozni.

– Ez tetszik. Fogadok, hogy sokan nem tudják, milyen keményen dolgozol.

Cat megrázta a fejét, és beleharapott egy répába.

– Tényleg nem tudják. De a kemény munkának nem is az a lényege, hogy az emberek észrevegyék, milyen keményen dolgozol. Hanem az, hogy mindent beleadj, és utána képes legyél megbánás nélkül továbblépni. Nem azért kell jó munkát végezned, hogy valaki megdicsérjen érte. Hanem azért, hogy jól érezd magad az erőfeszítéseid miatt.

– Ez mélyenszántó gondolat – vigyorgott Sara.

– Az egész az erőfeszítésről, az áldozatról és a jutalomról szól – mondta Cat, miközben kinyújtotta maga előtt a lábát, és lesöpörte róla a port. – El kell döntened, hogy mit vagy hajlandó feláldozni, és mennyi erőfeszítést szeretnél beletenni valamibe. És ez a két dolog általában összeadódik a jutalomnál.

– Mondj egy példát – követelte Sara szkeptikusan.

– Oké, néha ez azt jelenti, hogy el kell viselned némi fájdalmat ahhoz, hogy később jól érezd magad. – Cat megrázta a turmixát. – Nos, én nem szeretem különösebben a turmixokat. Sokkal szívesebben eszem három szelet kolbászos-zöldpaprikás pizzát. De a munkámhoz hozzátartozik, hogy formában maradjak… nem csak a külsőségek miatt, ne feledd. A megfelelő táplálkozáson kívül nem kell aggódnod az ételek, a súly vagy a diéta miatt. Oké?

Sara komolyan bólintott.

– Az én esetemben arról van szó, hogy idősebb vagyok nálad, így az anyagcserém nem örülne, ha pizzát ennék ebédre, és sült csirkét meg krumplipürét vacsorára. Mert négy másodperc alatt elalszom. Szóval leküzdöm a répát és a hummuszt meg ezt az undorító turmixot, mert tudom, hogy ez táplál majd a délután hátralévő részében, aztán este megiszom pár pohár felnőtt italt a maradék fettuccini mellé. Szóval most elviselek egy kis kínt a későbbi nagyobb jutalomért.

Sara felnevetett.

– Á, most kinevetsz, de ez a sokkal nagyobb leckékre is vonatkozik. Minden arról szól, hogy a cél lebegjen a szemed előtt.

– Ti, felnőttek tényleg szeretitek az életre szóló leckéket, ugye?

– Kölyök, ha valaki a te korodban ezt mondta volna nekem, most sokkal előrébb lennék. Talán jegyzetelned kellene.

Sara úgy csinált, mintha lázasan írni kezdene, amivel megnevettette Catet.

Paige rénszarvasos nadrágban sétált oda hozzájuk.

– Nem bánjátok, ha csatlakozom hozzátok, hölgyeim? – kérdezte, és felemelt egy szendvicset.

– Pont a tökéletes nő csatlakozik ehhez a beszélgetéshez – jelentette ki Cat. – Sara és én épp a kemény munkáról és az álmokról beszélgettünk.

– Ó, a kedvencem! Mihez akarsz kezdeni az életeddel, Sara? – faggatózott Paige.

– Mmm, nos. Nagyon szeretem a divatot – vonta meg a vállát Sara. – De azt hiszem, az apám azt akarja, hogy valami komolyabb hivatásért rajongjak.

– A divat is lehet komoly – vitatkozott Cat.

– Apa nem így gondolja. Mindig azt mondja: „Miért nem próbálod ki a könyvelést, az idegtudományt vagy a fizikoterápiát?” – utánozta Sara az apját.

Cat felhorkant, Paige pedig oldalba könyökölte.

– Aú! A divat nagyon komoly is tud lenni. Melyik része érdekel a legjobban? – kérdezte Cat, és megdörzsölte a bordáját, ahol Paige csontos könyöke belefúródott.

Sara összeráncolta a homlokát.

– Tudod, nem is annyira a modellkedés az, amit szeretek. Inkább azt kedvelem, ami a magazinokba meg a reklámokba kerül, és amikor látsz valakit az Instagramon vagy a tévében, ahogy azt a bizonyos ruhát viseli.

– Á, a brand – bólintott Cat. – A divatbrand és a marketing komoly iparág.

Sara felderült.

– Tényleg?

– A divat a ruháknál és a kiegészítőknél sokkal többről szól. Van benne művészet, üzlet, könyvelés és nemzetközi kapcsolatok. – Cat az ujjain számolta a tételeket. – Ez egy nagy és fontos ágazat.

– Az apám nem így gondolja.

– Nos, talán apád egyszerűen nem érti, mennyi munka van a divatban – mutatott rá Paige. – Néha a mi dolgunk, hogy felvilágosítsuk az embereket arról, amit nem értenek.

Noah Yates nem ért meg semmit, amit nem akar, gondolta Cat nem túl kedvesen.

– Mi van, ha nem akarják megérteni? – kérdezte Sara.

– Akkor is felvilágosítod őket, majd finoman és nőiesen az orruk alá dörgölöd a sikereidet – válaszolta Cat.

16. fejezet

Noah ránézett a telefonján lévő üzenetre. Erőszakosan nyomta meg a hívógombot.

– Mondd, hogy nem egy tévésztárra bíztad a lányunkat – morogta.

A vonal másik végéről statikus zörejt hallott.

– Mellody, tudom, hogy te fújsz a telefonba. Ne is próbálkozz ezzel az aljas trükkel.

A volt felesége és egyben jelenlegi jó barátja felsóhajtott.

– Noah, ezt úgy mondod, mintha pornósztár lenne. Találkoztam Cattel. Kellően felelősségteljes felnőttnek tűnt, sokkal inkább, mint az a bébiszitter, akit pár éve felbéreltél, és aki felnyitotta a borunkat, majd kiütötte magát a kanapén, miközben az ötévesünk a Ragyogást nézte.

– Ez gyakorlatilag ugyanaz a dolog, csak ezúttal a te hibád.

– Mi történt veled? Az árvíz óta feszültebb vagy, mint egy helikopterszülő az óvoda első napján.

Az exfeleségének igaza volt, és ez nem hagyta nyugodni.

– Csak sok minden történik velem. – Tényleg így van, emlékeztette magát. Ráadásul naponta fél tucatszor elképzelte a feje fölött összezáruló zavaros vizet, amikor lepergett az élete a szeme előtt, és… nos, egy kicsit ez is elterelte a figyelmét.

Azon kapta magát, hogy újra meg újra arra a néhány másodpercre koncentrál. Aztán a tetoválásra, a hajóra. A biztonságra. A nőre, aki kihúzta a vízből, mint egy fuldokló kutyát, és nagy valószínűséggel megmentette az életét. Fogalma sem volt róla, hogy ki lehet. Egy idegen, akit sosem fog elfelejteni. Valószínűleg soha nem lesz alkalma megköszönni neki a segítségét.

Noah felsóhajtott.

– Sajnálom. Nem vagyok Cat King legnagyobb rajongója. Ő egy valóságshow-sztár. Tényleg azt akarjuk, hogy a lányunk vele töltse az idejét?

Mellody felnevetett.

– Ez egy lakásfelújító műsor, Noah, nem valami szimpla realitytévé. Cat kedves, okos, és önként jelentkezett. Sara egy hétig vigasztalhatatlan lett volna, ha nemet mondok.

– Értem. Csak…

– Noah. A lányunk tizenkét éves, majdnem tizenhárom. – A férfi hallotta a szelíd határozottságot Mellody hangjában. Milliószor beszélt így vele a kapcsolatuk során. – El kell kezdenünk ezt elfogadni. Elég idős ahhoz, hogy egyedül otthon maradjon. Elég idős ahhoz, hogy eldöntse, mit akar csinálni iskola után. Elég idős ahhoz, hogy a maga ura legyen.

Logikusan, racionálisan gondolkodva megértette ezt. De amikor a kislányára nézett? Még nem állt készen arra, hogy elengedje. A kislány nem állt készen. Ő sem állt készen.

– Megfontolom – mondta Noah vonakodva. Okkal volt olyan, amilyen. És erről Mellodyval soha nem beszélgetett komolyan.

Mellody nevetett.

– Ugye tudod, hogy ez egy partneri viszony?

– Halványan rémlik. De ha a lányunkat csőtopban és tupírozott hajjal találom, amint a manikűrről meg a csillogó bőrű, medencés fiúkról beszél, örökre téged foglak hibáztatni.

Ismét hallotta azt a kamu statikus zörejt.

– Micsoda? Nem hallak… átmegyek… az alagúton…

Mellody, a tréfamester.

Noah a mellette lévő ülésre dobta a telefonját, és Merry felé indult. Az ebédidejét és a délután nagy részét New Havenben töltötte, ahol állami tisztviselőkkel találkozott, akik felsorolták, hogy Merry milyen segítségre számíthat, és milyenre nem. Tucatnyi program foglalkozott helyreállítással. Most pedig az ő feladata, hogy átnézze a túlzás nélkül ezeroldalas forrásanyagot, és kitalálja, mely programok felelnek meg Merry igényeinek, és melyekre lehetnek egyáltalán jogosultak.

Nem volt ideális, de legalább Merry számíthatott még valamire a Szomorú, szomorú karácsony a katasztrófa idején műsoron kívül, vagy bármi is legyen az a francos becenév, amit Cat csatornája választott.

Meglátta a stáb járműveit, amik a Fagyöngy sugárúton parkoltak. A parkolási etikettet is felírhatná a listára, amin a tisztáznivalókat gyűjti Catnek, döntötte el Noah, ahogy kiszállt a járműből, és becsapta az ajtaját.

Fáradt és frusztrált volt, veszekedni szeretett volna, és tudta, hogy Cattől megkapja, amit akar.

Szinte rögtön kiszúrta a karamellszínű hajkoronát és a fenyőzöld mellényt. April mellett ült a veranda lépcsőjén. Persze csinos volt, mint egy beállított fotón. Mert ilyen volt az élete. Egy nagy show a kameráknak. Sara April másik oldalán foglalt helyet, és a vékony karjával átölelte a barátnőjét. April sírt.

A lassan kavargó haragja dührohamba csapott át.

– Kicsim, nem baj, ha zaklatott vagy – mondta Cat a tizenkét évesnek egy tévésztár bölcsességével. – Nehéz így látni az otthonodat, és nézni, ahogy a szüleid aggódnak. De tudod, hogy én itt vagyok, és Sara is.

April bólintott, de kerek arcán még mindig csorogtak a könnycseppek.

– Minden rendben lesz – jelentette ki Sara magabiztosan. – Cat mindent helyre fog hozni.

Ez a megingathatatlan hit egy olyan nőben, aki épp az imént vette rá a legjobb barátnőjét, hogy sírjon a kamerák előtt, megrémítette Noah-t.

– Sara, menj, és várj meg a kocsiban – csattant fel. A lánya szeme elkerekedett, de felismerte a férfi hangjában rejlő indulatot, és miután még egyszer megsimogatta April karját, a lány elszaladt a járdán.

– Beszélnünk kellene egy pillanatra – mondta Noah, és Catre mutatott.

A nő felállt, és szándékosan a férfi meg April közé állt, mintha ő lenne az, akitől meg kell védeni a kislányt.

– April, miért nem mész be, amíg beszélek egy percet Mr. Yatesszel?

April szipogott és bólintott.

– Oké. – Felbattyogott a lépcsőn, majd bement a romos házba, ahol egy egész tévéstáb várta.

– Pontosan mi a problémád? – kérdezte Cat csípőre tett kézzel. – Lejárt az engedélyem? Talán csúnyán néztem valakire? Túl sokat dolgoztam?

– Ne gyere nekem ezzel a baromsággal – mondta hűvösen Noah. – Te ríkattál meg egy tizenkét éves gyereket a kamerák előtt. Hogy tudsz aludni éjszakánként? Nem zavar? Hogy embereket használsz ki, hogy eljuss oda, ahova akarsz?

– Tessék?

Noah látta, ahogy tűz lángol abban a mogyoróbarna szempárban.

– Végigvonszolod ezt a gyereket az átázott, penészes gyerekkori otthonán, és sírásra kényszeríted a kamera előtt. Ó, biztos vagyok benne, hogy a nézők szíve összefacsarodik tőle, de az előbb érzelmileg bántalmaztál egy gyereket. Hol vannak a szülei? Tudják egyáltalán, hogy veled van?

Cat odalépett hozzá, amíg a piszkos bakancsának orra súrolta a férfi cipőjét.

– Látsz itt kint egy kibaszott kamerát is?

Noah pislogott, és körülnézett a járdán. Nem volt ott se operatőr, se hangmérnök vagy mikrofon. Nem volt rendező, aki a jelenetet figyelte volna. Szóra nyitotta a száját, de Cat felemelte a kezét.

– Ne fáradj. Itt kint nincsenek kamerák, mert szünetet tartottunk, ugyanis April elérzékenyült. Önként jelentkezett, hogy körbevezeti a stábot a házban. És igen, belementem, mert a közönség két évvel ezelőtt imádta őt, és azóta csak még aranyosabb és okosabb lett. Muszáj, hogy az emberek érzelmileg kötődjenek ehhez a történethez, különben az istenverte karácsonyi fesztivál úgy fog kinézni, mint egy félkész húsvétitojásvadászat egy lakókocsiparkban. Nem fogok bocsánatot kérni azért, mert a munkámat végzem.

– A munkádhoz hozzátartozik, hogy kihasználod az embereket. Nem hagyom, hogy a városomat és a polgáraimat szánalmas áldozatokká tedd.

– Hátrább az agarakkal, Noah, ha fontos neked az a szép orrod – füstölgött Cat. Egy ujját a férfi mellkasába fúrta. – Biztonságos teret teremtek a szomszédaidnak, hogy elmondhassák a történetüket, és lehetőséget adok vadidegeneknek, hogy törődjenek velük.

– Ne szépítsd a helyzetet, Cat. Egy valóságshow-nak dolgozol. Egy lépéssel vagy csak feljebb a mentőautókat hajkurászó ügyvédnél, aki egy vagyont ígér az ügyfeleinek a balesetük miatt.

– Mi a bajod, Yates? – vicsorgott a nő.

Olyan közel álltak egymáshoz, hogy a férfi érezte Cat samponjának illatát, valami citrusféle lehetett.

– Az a bajom, hogy elrángattad a lányomat a forgatásra… az engedélyem nélkül, és kitetted ennek a mocskos drámának…

– Ó, a gyerekekről akarsz beszélni? Remek. Igen, a gyerekek mindig magukba szívják, ami körülöttük zajlik, és tudod, mi van Sara körül? Az, hogy folyamatosan azt ismételgeted a lányodnak, hogy nem megfelelő az érdeklődési köre.

Noah szeme izzott haragtól.

– Óvatosan válogasd meg a következő szavaidat – figyelmeztette jeges hangon a nőt.

De Cat nem volt az a fajta, aki hallgatott a figyelmeztetésekre. Nem, ő az volt, aki egy kanna benzint locsolt a tűzre, csak hogy lássa a robbanást.

– Szerintem neked kell óvatosabban fogalmaznod. Ha továbbra is el akarod téríteni a lányodat attól, amit élvez, ami fontos neki, mit gondolsz, annak mi lesz a vége? „Hű, köszi, apa, hogy soha nem támogattál. Annyira örülök, hogy biztosítási ügyintéző lettem, és hozzámentem egy seggfejhez, aki azt hiszi, hogy tudja, mi a legjobb nekem.”

– Nem fogadok el szülői tanácsokat egy valóságshow-sztártól! És nem tetszik, hogy a hírnévről meg a csillogásról szóló fantáziákkal tömöd a fejét. – Noah hangja elég mély volt ahhoz, hogy morgásnak tűnjön.

– Csillogás? – köpte Cat. Letépte a sapkát a fejéről. – Sár van a hajamban. Reggel öt óta dolgozom, hogy a kibaszott parkotokból kihordjam a törmeléket, és a város megtarthassa a karácsonyi fesztivált. Táskás a szemem, mert éjszakába nyúlóan foglalkoztam a gyártási problémákkal, ugyanis mindent megteszel, hogy a lehető legjobban megnehezítsd a dolgomat. Egy egész csapat kertész kiesett a munkából, mert elkaptak valami hányós vírust, és találnom kell tízezer dollárt a költségvetésben, hogy April megkaphassa azt a faházat, amire a lányoddal mindig vágytak. – Megint a férfi mellkasába bökte az ujját. – Egy kibaszott hete nem mostam ki a ruháimat, és a farmernadrágom bármelyik pillanatban szétszakadhat. Nem én tömöm tele a lányod fejét a csillogással, te rohadt seggfej. Arról beszélgettünk, hogy a kemény munkának megvan a jutalma, és hogy mit jelent erős, független nőnek lenni. Most pedig takarodj az utamból, mielőtt tényleg elmondom, mit gondolok.

Kevesebb mint fél másodperc állt a rendelkezésére, hogy döntsön, és Noah bölcsen félreállt. Cat elviharzott mellette a járdán. A nő megfordult, és szóra nyitotta a száját, mintha még egy utolsó dolgot a fejéhez akart volna vágni, aztán inkább mégis hallgatott. Beérte azzal, hogy felemelte a középső ujját, és olyan tüzesen nézett rá, hogy a férfi majdnem felgyulladt tőle, mielőtt végigsietett az utcán.

Valaki füttyentett Noah háta mögött. A férfi még mindig sokkos állapotban fordult meg. Drake Mackenrowe a környezetbe egyáltalán nem illő képet nyújtva egy kisbusznak támaszkodva állt olyan flanelingben, amit bizonyára számára szabtak.

– Rendesen felbosszantottad – jegyezte meg vakítóan vigyorogva.

– Ugye nem fog visszajönni ide fegyverrel, vagy ilyesmi? – kérdezte Noah, és egy kicsit úgy érezte, legjobb volna elvonulni, és a sebeit nyalogatni.

Drake felnevetett.

– Nem, ember. Az elsődleges fegyvere a verbális képessége, és ha a szolid figyelmeztetés nem működik, jobbhoroggal támad.

Noah megrázta a fejét, és közben a hallottakat emésztgette. Kavarogtak a gondolatai a veszekedéstől, amit egyértelműen Cat nyert meg.

April kisimult arccal lépett ki a verandára.

– Szia, Noah! Hol van Cat? – A gyerekek rezilienciája, sóhajtott fel magában Noah.

Sara a parkoló autók közül nézett rá.

– Apa? Visszajöhetek, ha még nem megyünk el? – Sara szinte nyafogva tette fel a kérdést.

A Hai család otthonának bejárati ajtaja ismét kinyílt, és megjelent Jasper meg Kathy. Természetesen ők is ott voltak a forgatáson. Noah végigsimított az arcán, és megállapította, hogy a hűvös idő ellenére izzad.

– Ó, hé, Noah! Nem bánod, ha ma este ellopjuk Sarát vacsorára? – kérdezte Kathy. – Jasper szülei lakomát készítenek, és szükségünk van még egy éhes szájra, különben ötven kiló maradékot viszünk magunkkal a házatokba.

April és Sara úgy ölelték meg egymást, mintha nem percek, hanem hetek teltek volna el azóta, hogy utoljára látták egymást.

– Kérlek, apa! – könyörgött Sara.

– Igen, legyen szíves, Mr. Yates! – tette hozzá April szomorú kiskutya tekintettel.

– Szia, Drake – köszönt Sara.

– Szia, cukorfalat – válaszolta Drake olyan vigyorral, ami a padlóra küldte a tizenéveseket. Sara és April kuncogott.

– Nem láttátok Catet? – kérdezte Jasper. – Meg akartuk kérdezni, hogy csatlakozik-e hozzánk, mivel a forgatás mára befejeződött. Megjött az étvágyunk, nem igaz?

– Apa, látnod kellett volna – mondta Sara, ahogy lábujjhegyen ugrált mellette. – Cat és Drake kérték, hogy mutassák meg nekik a házukat, és Aprilnek kellett körbevezetnie őket, aztán Kathy és Jasper is ott voltak a kamera előtt. Annyira király volt!

– Elég zaklatottnak tűntél – jegyezte meg Noah Aprilnek. Ugye nem értette teljesen félre a helyzetet?

April komolyan bólintott.

– Nehéz így romokban látni az otthonomat, illetve nézni, ahogy anya meg apa aggódnak. De Catnek igaza van, ezek csak tárgyak. És a dolgokat meg lehet javítani. Szóval, nem baj, ha szomorúak vagyunk, és jobban fogjuk érezni magunkat, ha megjavítunk valamit. Ő segít majd nekünk, én pedig valaki másnak.

– Cat ezt nevezi „továbbadásnak” – bólintott Sara.

Mindenki így hívja, akart rámutatni Noah.

– Noah, nem szeretnél velünk vacsorázni? – ajánlotta fel Kathy, ahogy megfogta a két lány vállát.

– Öhm… – Noah zsebre tette a kezét. – Köszönöm, de ma este még dolgom van. – Egy kissé kábultan figyelte, ahogy a Hai család és a lánya Jasper kocsijához sétálnak. A kis csapat valamiért vidámabb és reménytelibb volt most, mint reggel.

Az az érzése támadt, hogy Cat állt a változás hátterében.

– Jól vagy, ember? – tette fel a kérdést Drake. – Úgy nézel ki, mint akire ráférne egy sör.

17. fejezet

–Szóval, ti ketten randiztok, ugye? – kérdezte harmadszorra Noah.

Drake megrázta a fejét, és elvigyorodott. Fehér fogai szinte vakítóan csillogtak a Műhely – Merry egyetlen kocsmájának – gyér fényében. A kocsmában mindig nagyon sötét volt, de ettől függetlenül a tucatnyi női törzsvendég rajongva bámulta Drake-et.

– Dehogy, ember. Már nem. Azt sem tudom, korábban randiztunk-e. – Drake úgy vonta meg széles vállát, mintha nem is igazán számított volna, hogy együtt jár-e a gyönyörű, tüzes tévésztárral.

– Várj, hogyhogy nem tudod, hogy randizol-e vele? – Noah kellemesen felmelegedett a harmadik sörtől, ami varázslatos módon, kérés nélkül megjelent előtte.

Drake újra vállat vont.

– A mi szakmánkban nem lehet sok emberrel randizni. Nyüzsgő életet élünk. Soha nem vagyunk huzamosabb ideig egy helyen, és amikor épp belekényelmesednénk a holtszezonba, elkezdődik az új évad forgatása. Néhány évvel ezelőtt egy nagyon rövid ideig „randiztam” Cattel. De egyikünk sem köteleződött el eléggé ahhoz, hogy megváltoztassuk a munkabeosztásunkat.

– Szóval, randiztatok, és most együtt dolgoztok? – Noah elhatározta, hogy a végére jár a dolognak. Az üdvözlésükből feltételezte, hogy Drake és Cat egy pár, ezért meglepte, hogy ez nem így van. Nem tudta, miért számít ez ennyire. Valószínűleg csak jobban meg akarja ismerni az ellenségét – döntötte el.

– Azt hiszem, igen. Én inkább barátként tekintek rá. Ő egy fantasztikus nő. Senki sem tudja legyőzni. Ez az iparág általában nem bánik kesztyűs kézzel a nőkkel, de Cat megköveteli, ami jár neki. A szép arcánál és szexi testénél sokkal több van benne, és nem hagyja, hogy ezt bárki elfelejtse.

– Nos, melyikőtök ébresztette fel az alvó sárkányt? – Henry, Cat asszisztense foglalta el az üres széket Noah balján. Odafigyelve, hogy a mandzsettája továbbra is jól látható legyen, felhajtotta ingujját a könyökére, majd egy futó pillanatra a kezére hajtotta a fejét.

Noah bűntudatosan jelentkezett.

– Igen, ő lenne az elkövető – fecsegett Drake. – Nekem semmi közöm hozzá.

Henry elég hosszú ideig hallgatott ahhoz, hogy elismerő pillantást vessen a közelben ülő barna hajú nőre, mielőtt felemelte az ujját, hogy magára vonja a csapos tekintetét.

– Long Island Iced Tea-t kérek, a lehető legerősebbet.

Drake füttyentett.

– Ennyire rossz a helyzet?

– Ha találsz egy olyan italt, amiben több az alkohol, azt rendelek.

– Rajtad tölti ki a dühét? – kérdezte Noah együttérzőn.

Henry szánakozó pillantást vetett rá.

– Nem, ember. Cat nem ilyen. Ő egyszerűen megmakacsolja magát. Ha felbosszantod, keményen megdolgozik azért, hogy idiótának érezd magad. Bocsáss meg a brit akcentusomért. Képes a végkimerülésig hajtani magát, ha én nem etetem meg rendesen, és nem küldöm el aludni legalább hat-hét órára.

A csapos letette Henry elé a magas poharat, és Noah figyelte, ahogy a férfi lehúzza a felét. Úgy érezte, a kocsmában minden női szempár rájuk szegeződik.

– Helyre tetted már? – kérdezte Henry Drake-et.

– Még nem jutottunk túl azon, hogy „randizom-e” Cattel.

– Miért kellene helyre tenni?

– Mindannyian észrevettük, hogy nem kedveled Catet – kezdte Henry.

– Nem arról van szó, hogy nem kedvelem Catet – tiltakozott Noah. Pedig így volt. Nem tetszett neki, amit a nő képviselt. És az sem, hogy milyen gyakran jutott az eszébe. Az meg pláne nem tetszett neki, hogy minden alkalommal, amikor meglátta, a teljes figyelme rá összpontosult, mintha Cat lenne az egyetlen színes dolog az egyébként szürke világban.

– De igen, arról van szó – ellenkezett Drake. – Viszont az a helyzet, hogy nem ismered őt.

– Rossz véleményt alakítottál ki róla – csatlakozott Henry. – És mivel nem szeretsz tévedni, inkább figyelmen kívül hagysz minden bizonyítékot, ami az ellenkezőjéről tanúskodik.

– Szeretem azt hinni, hogy nyitott vagyok.

Drake sanda pillantást vetett rá.

– Ugye tudod, hogy a városban Mr. Nem a beceneved?

– Próbáld meg te összeállítani egy olyan város éves költségvetését, ahol a lakók szerint nagyszerű befektetés egy hat számjegyű összegbe kerülő jégkorcsolyapálya a város közepén, amit maximum hat hétig fogunk használni – érvelt Noah. Nehéz volt a józan ész hangjának lenni, azonban ezért alkalmazták őt. Az a dolga, hogy megvédje a várost, akár tetszik a lakosoknak, akár nem.

Drake feltartotta a tenyerét.

– Nem azt mondom, hogy te vagy Mr. Nem, hanem azt, hogy így látnak téged az emberek, de az emberek tévedhetnek. Ahogy te is.

– Színészkedik a kamera előtt.

– Ez még nem jelenti azt, hogy szélhámos. Csupán annyit, hogy okos üzletasszony. Cat azt csinálja, ami működik. Elvégezte a kutatást. Időt fordított rá. Ismeri ezt az üzletet kívül-belül. Ezért ő a producer. Többet tud, mint az előző öt producer, akikkel együtt dolgoztam. És akkor arról még nem beszéltünk, hogy milyen fáradhatatlanul dolgozik a kamera előtt. Van fogalmad róla, milyen fárasztó állandóan „szem előtt” lenni?

Noah nem tudta.

A csapos mindannyiuk elé italjegyeket dobott.

– Ezek kitől vannak? – kérdezte Noah a homlokát ráncolva.

A csapos megvonta a vállát.

– Akitől akarja.

Drake elvigyorodott. Henry megigazította a nyakkendőjét.

– Tetszik ez a város.

– Tekintsd magad jóképű újdonságnak. Nem sok ilyen ember van itt, mint te – viccelődött Noah.

– Milyen? Fekete?

Noah filmbe illő módon köpte ki a sörét.

– Jézusom, dehogy! Én a stílusodra gondoltam. – A férfi narancssárga-lila kockás ingére mutatott, ami bárki máson úgy nézett volna ki, mint a Skittles-hányás.

Drake felkacagott, amivel még több elismerő pillantást és néhány sóvár sóhajt zsebelt be. Merry asszonyai már szenteste előtt lángra lobbantak.

– Csak hülyítelek. Hadd kérdezzek valamit, Noah – mondta Henry, és visszaterelte a beszélgetést az eredeti témához. – Előfordult már a munkád során, hogy olyasmit mondtál vagy tettél, amit más körülmények között nem csináltál volna?

Noah-nak volt egy olyan érzése, hogy tudja, hová vezet ez az egész.

– Talán.

– Mert ha azt mondanád vagy tennéd, amit szeretnél, a dolgok nem úgy alakulnának, ahogyan akarod?

Noah-nak eszébe jutottak a rénszarvaslámpák.

– Szintén talán.

– Tehát felméred a helyzetet, eldöntöd, mit kell tenni, aztán átalakítod a tervet, igaz?

Noah bólintott.

– Igen, de én is ember vagyok. Ő pedig egy tökéletes szőke robot a jövőből, akit arra terveztek, hogy eladjon nekünk valamit.

– Mindannyian árulunk valamit, haver – vágott közbe Drake. – Még te is.

– Oké, rendben. Cat egy okos üzletasszony. De mi van azzal, hogy érzelmileg megzsarolt, hogy igent mondjak a műsorra?

Henry ajka csaknem mosolyra húzódott; úgy tűnt, a sztoikus brit maximum ennyire képes.

– A makacs céltudatosságával éri el, amit akar. A saját utadban álltál, ő pedig egyszerűen segített kihúzni a fejedet a seggedből.

– Nem akartam, hogy egy csomó kamera érkezzen ide, és úgy fesse le Merry lakóit, mintha szánalmas, tehetetlen áldozatok lennének. Amikor Cat a legutóbb itt járt, az egész város felbolydult miatta és a testvére miatt. A gyerekek elkezdtek lógni az iskolából, hogy megnézzék a forgatást, és felnőtt férfiak könyörögtek, hogy mellette állhassanak a képernyőn. Ó, és egy kocsmai verekedésbe is belekeveredett ebben a csehóban.

– Cat nem verekszik alapos indok nélkül – jelentette ki határozottan Drake.

– Az még előttem volt. Mit mondott, mi történt? – kérdezte Henry előrehajolva. A pohara már majdnem üres volt.

– Hát, épp ez az. Nem tudom. Egyenesen hazajöttem a nyaralásból, ahova nem is kellett volna elmennem, amikor egy tévéműsor érkezett a városba. Azt sem engedték, hogy beszéljek vele. Miután elterjedt a hír, ellátogattam a forgatásra, hogy tisztázzam a dolgot. Azt állították, hogy „elfoglalt”. De igazából a lakókocsijában aludta ki a másnaposságát.

Henry és Drake vállat vontak.

– Ez a rész rá vall – ismerte el Drake barátságosan.

– Keményen dolgozik és ugyanolyan elszántan szórakozik – értett egyet Henry. – Nem gyakran, de néha-néha elengedi magát. Ilyenkor bekapcsolva hagyom a telefonomat, hátha le kell tennem érte az óvadékot.

– Hogy lehet ez felelős magatartás? – kérdezte Noah frusztráltan.

– Ki mondta, hogy mindig mindenkinek felelősen kell viselkednie? – tiltakozott Henry. – Szeretném látni, hogy valaki olyan keményen dolgozik, mint ő, annyi szart kap a nyakába, mint ő, és mégsem engedi el magát alkalomadtán. Ha elfelejti, hogyan kell szórakozni, akkor azt is elfelejti, hogyan kell élni.

Noah-nak nem tetszett, mennyire megérinti ez a megjegyzés.

Mikor lazított utoljára, mikor szórakozott egy kicsit? Nem emlékezett az utolsó randira, amire elment. Mikor nevetett utoljára egy igazán jót? A pokolba is, mikor szenvedett utoljára másnaposságtól? Nem emlékezett másra az elmúlt hónapokból, talán évekből, csak a munkára, meg arra, hogy Sarát nyaggatja a házi feladatával, esetleg elolvas egy jó könyvet.

– A lényeg az, ember, hogy nagyot tévedsz Cattel kapcsolatban. Nem bánhatsz úgy vele, mint valami szenzációhajhász ribanccal – mondta Drake, jelezve, hogy újabb kört kér.

– Ismerek szenzációhajhász ribancokat – jelentette ki Henry. – És Cat nem tartozik közéjük.

– Áh! A jó öreg Meeghan Traxx. – Drake megborzongott. – Hogy van a kedvenc aljas pszichopatánk?

– Hála istennek, nem tudom – vágta rá Henry tömören. – Meeghan az előző munkaadóm – magyarázta Noah-nak.

– Meeghan?

Henry nagyot kortyolt az italából, hogy összeszedje magát.

– Ő a leggonoszabb, leghitványabb, legönzőbb, legkapzsibb, legszörnyűbb „ember”, és ezt a szót most nagyvonalúan használom, ezen a bolygón. Te úgy nézel Catre, mintha olyan lenne, mint Meeghan. Meeghan az a fajta ember, aki bármit megtesz azért, hogy megkapja, amit akar. Több plasztikai műtétje volt, mint a Botched összes évadának együttvéve. A botox, amit havonta kap, komoly veszélyt jelent ránk, egyszerű halandókra nézve, mert az arca annyira megdermedt, hogy nem tudjuk, mikor fog kiborulni, és mikor kell félreállnunk az útjából. Ő egy pokolfajzat.

Drake megrázta a fejét.

– Az is ragyogóan példázza, milyen ember Traxx, hogy megpróbálta tönkretenni Cat sógornőjének a karrierjét, mert magának akarta Gannont. Megjelent a műsoruk forgatásán, miután a férfi és Paige randizni kezdtek, és megcsókolta a kamera előtt, mintha együtt lennének. Aztán egy vörös szőnyeges rendezvényen a kamerák kereszttüzében támadt Paige-re. Haver, annak a csajnak valódi karmai vannak.

– Szándékosan kér ilyet a manikűröstől. Szereti belemélyeszteni az asszisztenseibe. – Henry felemelte a csuklóját. – Az első munkahetemen a véremet vette. Szerencsére elkövette azt a végzetes hibát, hogy nyilvánosan dühöngött velem. Cat ügynöke véletlenül pont az étteremben volt, és tudta, hogy Cat örülne, ha odaszúrhatna a ribancnak, ezért küldött neki egy üzenetet. Másnap Cat munkát ajánlott nekem, és megduplázta a fizetésemet. Mindkét középső ujjamat feltartva sétáltam ki Meeghan lakosztályából. Hozzám vágott egy Baccarat vázát. A halálomig adósa vagyok Catalina Kingnek.

– Észrevettétek, hogy mindketten úgy beszéltek róla, mintha szerelmesek lennétek belé? – mutatott rá Noah.

A férfiak ismét vállat vontak, nem zavarta őket túlzottan a megjegyzés.

– Szerintem a legtöbb ember félig-meddig szerelmes belé. Kurva jó csaj – mondta Drake.

– Bolond az, aki nem szereti – értett egyet Henry.

– És azt akarjátok, hogy lépjek be Cat rajongói klubjába?

– Nem kell úgy szeretned, mint ahogy mi szeretjük. Csak örülnénk, ha egy kicsit jobban megbecsülnéd őt – mondta Henry.

– Tudtad, hogy a teljes fizetését beletette a költségvetésbe? Nem gondolkodtál el azon, miért újítják fel az egész parkot? – kérdezte Drake. – Ez még a szponzori támogatásokkal együtt sem olcsó mulatság, barátom.

– Biztos vagyok benne, hogy így is van belőle valami haszna – hajtogatta Noah makacsul. – Úgy értem, a családja cégének fizetnek azért, hogy itt legyen.

– Nem, a csapat a vállalaton keresztül kapja a fizetését… a tiltakozásuk ellenére. Azonban a cég nem kap semmilyen juttatást – erősködött Henry.

– Miért tenne ilyet?

– Törődik a várossal, haver – válaszolta Drake, miközben megemelte a sörét.

– Tudtad, hogy a szerelemprojektje, amin dolgozik, egy szakiskola nők számára, ahol nemcsak szakmát, hanem üzletvezetést is tanulhatnak? – tette hozzá Henry. – Épp ott tart, hogy helyszínt keressen az iskolának, de félretette a projektet Merry miatt.

– Egy szakiskola? – kérdezte Noah.

– Persze. Elektromosság, fűtés, szellőzőrendszerek, légkondicionálás, vízvezeték-szerelés, kivitelezés. Könyvelés, bérszámfejtés, marketing. Plusz olyan kisvállalkozói forrásokat szeretne teremteni, amivel a nők elindíthatják a saját vállalkozásukat – magyarázta Drake. – Tegnap este beszéltünk erről. Szenvedélyesen szereti ezt a projektet, és még én is egészen izgatott lettem tőle.

Tegnap este? Noah azon tűnődött, hogy a nem randizás vajon magába foglalja-e, hogy összejár az exével.

– Ez pokoli jó ötlet – ismerte el Noah, félresöpörve a korábbi gondolatát. Cat azzal jár össze, akivel akar. Semmi köze hozzá.

– Tele van jó ötletekkel – bólintott Henry. – Tudtad, hogy a vihar utáni reggelen azért jelent meg a városban, hogy meggyőzze a csatornát, itt forgassák a különkiadást valami elcsépelt szomszéd a szomszéd ellen díszítőverseny helyett?

– Cat itt volt?

– Aggódott, amikor nem érte el a Hai családot. Idejött egy gyártásvezetővel, és tíz órán át forgatott, hogy a csatorna ne tudja visszautasítani. A pletykák szerint még egy mentőcsónakba is beszállt.

Noah megrázta a fejét.

– Ez biztosan nem igaz.

Drake elvigyorodott.

– Nézz szembe a tényekkel, ember. Nem az, akinek gondoltad.

– Cat törődik másokkal. Őszintén. És mindent megtesz azért, hogy Merry lakói megkapják a karácsonyukat – tette hozzá Henry.

Noah beletúrt a hajába. Létezik, hogy ekkorát tévedett a nővel kapcsolatban? Lehet, hogy az ő makacs, merev erkölcsi kódexe volt a hibás? Arra gondolt, amit a nő Saráról mondott. Vajon a felelősség és az irányítás iránti vágya valóban elszakította az élettől? Mikor zsugorodott össze ilyen rohadtul a világa?

– Rosszul nézel ki. Kérsz egy kis sült csirkeszárnyat? – ajánlotta fel Drake.

Noah megpróbált visszaemlékezni, mikor evett utoljára bármilyen panírozott ételt.

– Igen. Tudod, mit? Kérek.

18. fejezet

Cat kinyitotta a nehéz üvegajtót, és bekísérte Paige-et meg az anyját az épületbe, kint hagyva a késő őszi hideget. A Műhely volt az egyetlen kocsma Merry tizenhat kilométeres körzetében, és Catnek égető szüksége volt egy kis alkoholra. Azért hívta magával az anyját meg Paige-et, nehogy vegyen egy karton tojást, és útban a lakókocsijához ellátogasson Noah házához.

A világ bármely más városában a kocsmát neonreklámok és futballt vetítő síkképernyős tévék díszítenék. Merryben a felső polcra rakott italokat a Mikulás kivilágított szánja kísérte. A sarokban egy kis táncparkettet alakítottak ki, amit csíkoscukorka-színűre festettek. A törzsvendégek saját bögrét vásárolhattak, amire a hivatalos manónevüket írták. Minden pincér Mikulás-sapkát viselt.

Egyszerre volt nevetséges és bájos az egész.

– Cosmót fogok inni – jelentette be Angela, és várakozón dörzsölte össze a tenyerét. – Sajnálom, hogy rossz napod volt, édesem, de örülök, hogy a gőz kieresztésénél itt lehetek.

Catnek hullafáradtnak kellett volna lennie az egész napos forgatás után. Reggie interjúja, illetve az étteremben készült felvételek nagyszerűen sikerültek. Tudta, mert megnézte, mielőtt elkezdték a forgatást a Hai családnál. A felvétel, amibe Noah belegázolt a rohadt ítélkezésével, szintén jól sikerült. A nézők pokoli jó előtte-utána képet fognak kapni a helyzetről, ami biztosan megpendíti majd a szívük húrjait.

És ha már az érzéseknél tartunk. Cat még mindig dühös volt. Tombolt. És ez az indulat újult energiával töltötte fel. Váratlanul beállított a mérnöki irodába, ahol Jasper Hai dolgozott, és – némi szempilla-rebegtetéssel meg burkolt fenyegetéssel, ami a gyanútlan hallgató számára flörtölésnek tűnt – új szponzort szerzett az átkozott faháznak, ráadásul elhintette a magvát annak, hogy Jaspert visszavegyék teljes munkaidőbe.

– A közönség szívesen látná, hogy mit tesz egy jó vállalat azért, hogy támogassa a dolgozóit, amikor a legnagyobb szükségük van rá.

Aztán visszatért a lakókocsijába, és átbeszélte Henryvel a másnapi híváslistát. A három helyszínen elkezdődött bontás mellett a következő napon át fogják kutatni a raktárt, hogy megnézzék, mennyire sérültek meg a karácsonyi díszek. Emellett hat hívást kell lebonyolítania az iskolájával kapcsolatban, és egy sor új terméket jóváhagyni a jövő évi, őszi kollekciójához.

Viszont csak arra tudott gondolni, hogy mennyire szeretné betörni Noah Yates orrát.

Aztán egy tiszta pillanatában felhívta az ösztrogéncsapatát, hogy támogassák… és megakadályozzák abban, hogy valami olyan ostobaságot kövessen el, amiért börtönbe kerülhet.

Paige észrevett egy üres asztalt a sarokban, és odavezette őket. A hátsó falat hópelyhes fényfüzér borította, amitől az egész helyiség úgy nézett ki, mintha rózsaszín hóvihar tombolna benne.

Cat leült a bárszékre, és megdörzsölte a tarkóját. Rendkívül feszült volt, és tudta, hogy ezt sem egy kellemes egyéjszakás kaland, sem a túlzott italozás nem fogja orvosolni. Nem. Csak akkor érezné jobban magát, ha elgázolná Noah Yatest az utca közepén.

– Szóval beszéljünk arról, hogy miért nézel ki úgy, mint aki meg akar ölni valakit – javasolta Paige, ahogy kibújt a kabátjából.

Angela, az édes, olasz édesanyja odahajolt hozzá:

– Mondd meg, hogy ki bosszantott fel. Tudod, hogy vannak kapcsolataink.

Persze, kapcsolataik. Mondjuk, az egyik pékként dolgozó unokatestvére kisstílű bukméker volt Queensben.

– Hidd el, anya, ha azt akarnám, hogy eltűnjön a fickó, akkor lennék igazán elégedett, ha a saját kezemmel csinálnám ki.

Egy pincérnő indult el feléjük zöld manóruhában és mikulássapkában.

– Hölgyeim, jó estét választottak az iszogatásra. A három legjóképűbb krampusz szórakozik ezen az estén a kocsmában.

Cat a nyakát nyújtogatta. Most nem érdekelte a pasizás, de attól még ki akarta élvezni a látványt.

– A francba! – sziszegte, majd felkapta az itallapot, és az arca elé tartotta.

– Ó! Drake és Henry és… ó! – Paige idegesen eltolta az evőeszközöket Cat közeléből. – Mehetünk máshová is.

– Hova a fenébe menjünk inni? Egy italbolt parkolójába? – sziszegte Cat. Meg kell beszélnie Drake-kel és Henryvel, hogy kinek tartoznak hűséggel. Cat vállat vont, és megrázta a fejét. – Nem, maradunk. Menjen el ő.

Megrendelték az italokat, a Cosmót és egy dupla whiskyt Catnek, miközben Cat azzal foglalatoskodott, hogy gyilkos tekintettel meredt Noah-ra.

Angela felegyenesedett a bárszéken, hogy jobban megnézze a férfit.

– Ó, az ott Noah? – kérdezte.

Cat visszarángatta az asszonyt a helyére.

– Anya!

– Mi a baj? Nem néz ki pokoli szörnyetegnek. Igazából jóképű. A szemüveg értelmiségi benyomást kelt.

– Nem minden pokoli szörnyeteg csúnya. Annak a seggfejnek a belseje rohad.

Paige szemöldöke felszaladt a homlokára, és jelentőségteljes pillantást vetett Angelára.

– Mi van? – kérdezte Cat. – Tudod, hogy mit mondott nekem?

– Nem – válaszolta Angela. – Csak annyit sikerült kihúznunk belőled, hogy „rohad a belseje”.

– Mérgesen érkezett a Hai család otthonához. Kint ültem a lépcsőn Aprillel és Sarával, miután Aprilnek könnybe lábadt a szeme a házban. Az a seggfej megkérdezte, hogy szeretek-e kislányokat megríkatni. Úgy viselkedett, mintha szándékosan megbántottam volna a gyerekeket, hogy örömmel felvegyem a kiborulásukat a szívtelen, szadista nézőimnek.

– Józanul és dühösen vagy igazán szemléletes – jegyezte meg Paige. – Az alliterációd pedig telitalálat.

– Ne akarj felkerülni a feketelistámra – figyelmeztette Cat.

– Miért haragudott rád? – kérdezte az anyja.

– Azt hitte, hogy megríkattam Aprilt a kamera előtt, amíg rá nem mutattam, hogy odakint nincsenek kamerák. Bah. Aztán újabb tirádába kezdett arról, hogy minden rossznak én vagyok az előhírnöke. És végül hagytam a fenébe. Legalábbis szóban, ugyanis én egy kifinomult hölgy vagyok.

A pincérnő visszatért az italokkal.

– Önök aztán nagggyon szerencsések, hölgyeim. A dögös Drake Mackenrowe fizeti ezt a kört.

Cat a bárpult felé pillantott. Drake és Henry vidáman integetett nekik. Noah csak bámult.

Paige és Angela köszönetképpen megemelték a poharukat. Cat visszabámult Noah-ra, és azt akarta, hogy a férfi olvasson a gondolataiban.

Baszódj meg.

Noah felvonta a szemöldökét, és megrándult a szája sarka. Cat szeme összeszűkült. Hogy mer ilyen nyugodt, ilyen kedélyes lenni.

Paige elővette a telefonját.

– Mit csinálsz? – sziszegte Cat.

– Írok egy SMS-t Drake-nek, nehogy ideengedje Noah-t, különben Cat szemtanúk előtt fogja kibelezni, mint egy halat, és nagyon messzire kell mennünk az éjszaka közepén, hogy elrejtsük a holttestet.

Drake felemelte a telefonját. Megkapta az üzenetet.

Cat visszafordította figyelmét az asztaltársaságára.

– Mindegy, szóval ott kiabált velem a járdán. Én meg elvesztettem a fejem. Hosszú forgatási nap volt, aztán bejártunk egy olyan házat, amit alig két évvel ezelőtt újítottunk fel tökéletesen. Most pedig penészes, sáros és teljesen lakhatatlan. Én is sírni akartam Aprillel együtt.

Angela kinyújtotta a karját, és megszorította a lánya kezét.

– Drágám. A lányom vagy, és ha azt akarod, hogy odamenjek, és lepofozzam a szemüveget arról a hihetetlenül jóképű férfiról, megteszem.

Cat elgondolkodott az ajánlaton. De bármennyire is szórakoztató lenne látni, ő inkább saját maga vívta meg a csatáit. És képes volt pofozkodni.

– Köszönöm, anya. Ha nem bánod, egyelőre jegeljük az ajánlatot.

Angela bólintott.

– Csak szólj, hogy hol és mikor, én pedig ott leszek, hogy a szart is kiverjem abból, akiből akarod.

– Ó, a család… – sóhajtotta Paige. – Szóval mi történt még odakint? Mindannyian hallottuk a kiabálást.

– Ó! – Cat olyan erősen csapott az asztalra, hogy összecsörrentek a poharak. – Ezt kapd ki! Egy aljas ügyvédhez hasonlított, és megvádolt azzal, hogy elraboltam a lányát, ráadásul szándékosan kitettem a „mocskos drámának”!

– Nos, ez nevetséges. Sara anyja engedte el veled a kislányt, és nyilván szólt neki, hiszen tudta, hol talál téged meg Sarát – mutatott rá Paige.

– Köszönöm – mondta Cat, és elég vadul gesztikulált ahhoz, hogy az anyja felkapja, majd a mellkasához szorítsa az italát. – Pontosan erre gondoltam én is.

– Szerinted van valami baja idefent, ami megakadályozza, és felismerje a nagylelkűségedet és a zsenialitásodat? – kérdezte Angela, miközben az egyik ujját a halántékánál forgatta.

– Agydaganatra célzol? – fűzte hozzá Paige lojálisan.

– Csak az lehet. Nincs más magyarázat – jelentette ki Angela. Kiszürcsölte az italát, majd az üres poharat a magasba tartotta, amikor a pincérnő elsétált mellette.

Egy pillanat múlva varázsütésre újabb három friss ital érkezett.

– Ezt a kört Noah, a mi nagyon szexi, nagyon szingli polgármesterünk állja.

Cat eltolta magától a poharat. Mi a fenéért hívná meg egy italra az a férfi, aki szerint Cat maga az antikrisztus. Ezzel akar beinteni neki?

– Mi bajod van? Catalina King nem utasít vissza ingyenitalt – mondta Paige, és visszatolta elé a poharat.

– Valószínűleg mérgezett.

– Nem szívesen mutatok rá erre, mert nem szeretném, ha azt hinnéd, hogy elárullak, és remélem, tudod, hogy ha segítségre van szükséged a holttest elrejtésében, számíthatsz rám, de…

Cat hűvös pillantást vetett Paige-re, azt üzenve a tekintetével, nehogy valami jót mondjon Noah-ról.

– Azon gondolkodom, hogy talán meg kellene próbálnunk fenntartani a békét. Karácsonyig itt leszünk. Nyomorúságos öt hét várhat ránk, ha okot adunk Noah-nak, hogy megnehezítse a dolgunkat.

Cat az ajkába harapott. A King család tagjai nem szoktak meghátrálni.

– Mi lenne, ha távol, nagyon távol tartanád tőlem, és akkor nyugodtan seggfejkedhetne?

– Úgy érzem, beszélnem kellene vele, hogy megtudjam, mi a baja a lányommal – gondolkodott hangosan Angela.

– Ne beszélj vele! – parancsolta Cat. – Megiszom ezt az italt, ahelyett, hogy az arcába önteném, de senki sem fog Noah-val beszélni, maximum verekedni. – Megragadta a pincér karját, amikor a nő elhaladt az asztal mellett. – Kérek még egy pohár whiskyt.

– Lenne egy kérdésem – emelte fel a kezét Paige. – Miért van rád ekkora hatással Noah? Hozzászoktál, hogy alábecsülnek. És, ha szabad megjegyeznem, általában örülsz neki.

Cat mereven Paige-re mutatott.

– Nehogy kimondd! – Tisztán hallotta a barátnője gondolatait.

– Talán azért szikrázik a levegő, mert van valamiféle vonzalom köztetek – mondta Angela, ahogy beletúrt sötét hajába.

– Anya!

– Paige-nek igaza van – folytatta Angela, ugyanis immunis volt Cat éles hangjára. – Általában lepereg rólad az ilyesmi, és simán eltaposod a szemtelen seggfejeket, mint a csótányokat. Sosem vesztegeted arra az időt, hogy emészd magadat miattuk.

Cat az ujjaival dobolt az asztalon.

– Nem emésztem magam.

– Lehet, hogy nem emészted – szólalt meg Paige olyan hangon, amiből Cat tudta, hogy nem gondolja komolyan ezt a megjegyzést –, de van valami ebben a fickóban, ami a bőröd alá kúszik. Csupán arra próbálunk rávilágítani, hogy mi van, ha ez nem gyűlölet?

– Ó, szóval fogjam fel flörtölésnek, hogy ez a seggfej trágárságokat kiabál rám az utcán?

– Pontosan – bólintott Paige. – Azt hiszem, anyáddal felmerült bennünk, hogy van-e más is köztetek a mélységes gyűlöleten kívül.

– Részemről nem. Biztosak lehettek benne – felelte Cat felhörpintve a Cosmót, és hagyta, hogy a vodka tegye a dolgát. Nagyon erős érzéseket táplált Noah iránt. Gyilkos indulatot. És nem akarta kielemezni, pontosan miért van rá akkora hatással a férfi.

A pincér letette elé a whiskyt, és bölcsen, minden kommentár nélkül visszavonult.

– Elnézést! – Egy mogorva hang szakította félbe Cat gondolatait. A férfi az ötvenes éveiben járt. Széles, lapos orra volt. Hatalmas sörhasán megfeszült az ing és a nadrágtartó.

– Kit látnak szemeim? Csak nem a jó öreg…

– Regis vagyok – mutatkozott be a férfi a többieknek, és kínjában félig lehajtotta a fejét.

Paige felállt a székéről, mintha közbe akarna avatkozni.

– Frissítsd fel az emlékezetemet, Regis – mondta Cat elmélázva. – Hogyan találkoztunk a legutóbb?

A férfi egyébként is rubinvörös arca még jobban elpirult. Megköszörülte a torkát.

– Nos, amennyire emlékszem, itt találkoztunk a táncparketten.

– Ühüm. És hogy alakult a bemutatkozásunk? – Cat megveregette az állát az egyik ujjával, de pontosan tudta, mi történt.

– Nos, hölgyem. Nem tudtam parancsolni a kezemnek, ön pedig tisztességesen figyelmeztetett, mielőtt képen törölt.

– Ez ismerős. Most tudsz parancsolni a kezednek? – kérdezte Cat.

Paige köhögni kezdett a Cosmótól.

– Félrenyeltem. Bocsánat – zihálta.

– Már nem kóborol el a kezem. Ezt megígérhetem. Aznap különösen rossz passzban voltam, túl sokat ittam, és bolondot csináltam magamból – jelentette ki Regis. – De hála annak a pofonnak, összeszedtem magam.

– Ezt örömmel hallom, Regis – mondta Cat.

– Azon gondolkodtam, hogy meghívhatom-e a hölgyeket egy körre bocsánatkérés gyanánt?

Cat szemügyre vette az asztaltársait.

– Elfogadjuk a bocsánatkérő italt.

19. fejezet

Cat megitta a harmadik Cosmót is, és kezdett eltompulni. Felhagyott azzal, hogy ne bámulja a férfit, így nézte, ahogy Noah őt vizslatja. A Műhely forgalmas, zsúfolt és zajos volt, a helyiek végre kiereszthették a gőzt, most, hogy a felmentő sereg megékezett a szebb jövő ígéretével. Az anyja és Paige Gabby napjáról meséltek, de Cat nehezen tudta elterelni a figyelmét a kocsma túloldalán ülő zöld szempár gazdájáról.

Amikor Cat végre visszafordította a tekintetét az üres pohárra és a Merry felejthetetlen karácsonya feliratú koktélszalvétára, Noah felállt a székéről, és belebújt a gyapjúkabátjába. Kezet fogott Henryvel, majd Drake-kel, aztán az ajtó felé indult. Amíg odaért a kijárathoz, szinte minden asztalnál megállt, kezet fogott az emberekkel, és üdvözölte őket. Amikor az ajtóhoz ért, a tekintete találkozott a nőével.

Csak képzelte a finom biccentést? A célzatos pillantást?

Noah Yates kihívta. Talán mégis lesz lehetősége arra, hogy szétrúgja a seggét egy sikátorban. A cserbenhagyásos gázolást majd akkorra tartogatja, amikor józan lesz.

– Elnézést, hölgyeim – mondta Cat lecsúszva a székéről. Nem vette a fáradságot, hogy felvegye a kabátját. Nem akart tanúkat. Elindult a mosdó felé, aztán elkanyarodott az ajtó irányába, amikor biztos volt benne, hogy Paige és Angela nem figyelnek rá.

A csillagok fényesen ragyogtak az éjszakai égbolton a csípős hidegben. Cat keresztbe fonta a karját a mellkasán, és felemelte a fejét. Mögötte a zajos kocsma, előtte a téli éjszaka csendje.

– Hé! – Noah zsebre dugott kézzel támaszkodott a téglafalnak. A lélegzete meglátszott a levegőben.

– Helló!

– Van egy perced? – kérdezte.

A nő semmit nem tudott kiolvasni a férfi arckifejezéséből. Cat nem látta semmi jelét a haragnak, amit korábban a nyakába zúdított. De nem is volt barátságos.

– Az attól függ.

Cat mögött kinyílt a kocsma ajtaja, és egy pár nevetgélve, kézen fogva botorkált ki a járdára. Noah a szűk sikátor felé biccentett, Cat pedig követte.

– Miért iszogattál a barátaimmal? – kérdezte, amint a sikátor sötétje összezárult körülöttük.

– Próbáltak értelmet verni a fejembe.

– Ó? Mivel kapcsolatban?

– Veled. – Egy kicsit oldalra dőlt.

Noah Yates spicces volt.

– Mit mondtak pontosan? – csuklott a nő. Oké, talán nem csak Noah.

– Azt hiszik, hogy tévedek veled kapcsolatban.

– Tévedsz velem kapcsolatban. Naaagyot tévedsz. – Hogy nyomatékosítsa a mondandóját, az ujjával a férfi mellkasának irányába bökött. A torkán találta el.

Noah megragadta Cat kezét.

– Kezdem elhinni – vallotta be. Nem vette fel a kesztyűjét, és a keze meleg volt.

Cat közelebb hajolt, hogy a férfi arcára fókuszáljon. A szemüvege kissé csálén állt az orrnyeregén.

– Meg akarlak nyomorítani.

– Igen? Nos, én is téged – vágta rá Noah, és összehúzta zöld szemét a sikátor félhomályában.

– Nem tetszik a hozzáállásod. Egyáltalán nem – erősködött Cat.

– Tudod, mit akarok még csinálni veled? – kérdezte Noah. Közelebb hajolt a nőhöz, mintha egy titkot szeretne elárulni neki.

Cat az alkoholmámoron keresztül is érezte a szappanja illatát. A levegő megtelt közöttük feszültséggel. Elképzelte a pofon csattanó hangját, a férfi borostájának érintését a tenyere alatt.

– Mit?

– Azt hiszem, meg akarlak csókolni.

– Hát ez egy hülye…

A mondat félbeszakadt, mintha kitörölték volna az agyából. A férfi az övére szorította határozott, meleg ajkát, amitől Catnek elakadt a lélegzete, és kiröppentek a gondolatok a fejéből. Noah minden része meleg volt, és kemény. Cat pedig rájött, hogy ezt azért vette észre, mert a kabátja alatt a mellkasára tette a kezét.

Noah a sikátor falához szorította a nő hátát. A hideg tégla Cat bőrébe mart, azonban a teste többi része felhevült. Oldalra döntve a fejét megváltoztatta a csók szögét, és amikor Cat szóra nyitotta a száját, hogy közölje, ez a világtörténelem legostobább ötlete, a férfi birtokba vette az ajkát.

A szájába dugta a nyelvét, teljesen megbolondítva őt. A férfi szenvedélyesen simogatta a nyelvét, mire a nő mély torokhangon felnyögött. Noah a falhoz szorította Catet a csípőjével. A nő nem kapott levegőt, különben felmordult volna, amikor a férfi hozzádörgölte a kemény hímtagját. Noah Yatest alaposan megáldották az égiek, vagy egy egészen másfajta fegyvert rejtegetett a nadrágjában.

Cat türelmetlen volt, ráadásul készen állt tovább súlyosbítani ezt az egyébként is hülye ötletet, így kirángatta Noah ingét a derékszíjából, és becsúsztatta alá az ujjait. A férfi bőre forró volt. Izmos, meleg, és pont megfelelő mennyiségű szőr borította.

– Bassza meg – zihálta Noah. A férfi ismét belevetette magát a csókba, és csípőjével a falhoz szorítva a nőt bedugta a kezét Cat pulóvere alá.

Cat mormogva helyeselt, ahogy a nagy kéz megsimogatta az oldalát, majd a melltartóján keresztül a mellét is.

– Többet akarok – motyogta a férfi. Az egyik kezét kihúzta a nő felsője alól, és a hajába túrt. Hátradöntötte a fejét, és vad csókot nyomott a szájára, miközben benyúlt a melltartó kosara alá.

Amikor Noah tenyere a bőréhez ért, és végigkaristolta a megmerevedett mellbimbóját, Cat hangosan felnyögött.

A férfi torkából feltörő állatias alfa-hím-morgás egyáltalán nem hasonlított arra a hűvös, túlkontrollált Noah-ra, akit a nő ismert.

Cat gondolkodás nélkül átölelte az egyik lábával a férfi derekát, hogy szorosabb legyen a súrlódás ott, ahol a legjobban szüksége volt rá.

A férfi engedett a néma kérésnek, és a nőhöz dörgölte magát. Erősen belemarkolt a hajába, amitől Cat alaposan meglepődött. Noah abbahagyta a csókot, de nem távolodott el tőle. Olyan közel voltak egymáshoz, hogy összeért az ajkuk, és a nő belélegezte a férfit, miközben Noah farka szabadulásért könyörgött. Nem tudta megszakítani a szemkontaktust, ahogy a férfi ujjai a mellbimbójára záródtak, és miközben a bimbót morzsolgatta, Cat azon aggódott, hogy össze fog csuklani a térde.

A nyers, spontán intimitás csupaszra vetkőztette őt Noah forró tekintetének súlya alatt. Ó, igen, pattogtak a szikrák.

– Ez nagy hülyeség… – suttogta az ajkával a férfiét súrolva. Ettől függetlenül Cat kettőjük közé nyúlt, és a nadrágján keresztül megragadta a férfi farkát. Ó, istenem! Szerette volna minél közelebbről megismerni Noah anatómiájának ezt a részét.

Noah összeszorította a fogát a nő érintésétől.

– A legnagyobb – értett egyet, még akkor is, amikor a nő kezéhez nyomta a farkát.

– Még csak nem is kedvellek – ismerte be Cat, és az alsó ajkába harapott.

A férfi összerezzent, majd olyan erősen csípte meg a nő mellbimbóját, hogy Cat felsikoltott.

Noah arckifejezése egészen ragadozószerűvé változott.

– Nem arról van szó, hogy nem kedvellek. Inkább nem bízom benned – nyögte Noah.

– Vagyis egy hideg téli éjszakán kefélni egy sikátorban orbitális nagy hülyeség lenne.

– Részeg vagy – emlékeztette a nőt.

– Te sem vagy épp a józanság szobra – mutatott rá Cat.

– Utálom azt az okos szádat – sziszegte Noah, és újra megcsókolta, amíg a nő térde összecsuklott. Azt akarta, hogy eltűnjön róluk a ruha, és a férfi végighúzza merev farkát a sikamlós redői között, mielőtt belé hatol, és megszabadítja a sóvárgástól, ami kis híján az őrületbe kergette.

– Gyűlöllek – vágta rá.

A férfi megharapta a nyakát, majd szopogatni kezdte a bőrét, hogy enyhítse a fájdalmat.

– Nem tudom, mi ez – mondta Cat, ahogy a férfi övével babrált.

– Siessünk, mielőtt észhez térünk.

Cat ujjai a csatot tapogatták.

– Miért van rajtad ilyen átkozottul sok ruha? – Már nem volt hideg. A testükből sugárzó forróság elűzte a telet a sikátorból.

– Cat! – Mindketten meghallották, ahogy az épület előtt a nevét kiáltották.

– Bassza meg, bassza meg, bassza meg – motyogta Cat. – Paige az.

Noah hátraugrott, és megpróbálta visszagyűrni az ingét a derékszíjába.

– Csak húzd össze a kabátod, zsenikém – sziszegte Cat, miközben megpróbálta visszatenni a mellét a melltartójába.

– Cat? Ó, öhm… – Paige elhallgatott, ahogy bekukucskált a sikátorba. – Minden rendben van?

– Minden rendben – válaszolta Cat, és megköszörülte a torkát, majd keresztbe fonta a karját a mellkasán. – Épp arról beszéltünk, mennyire utáljuk egymást.

– Csodálatos. – Paige-nek még részegen is jobb ítélőképessége volt, mint Catnek. – Miért nem hagyjátok abba ma éjszakára? És holnap majd tisztázzuk a dolgokat?

Noah még mindig úgy bámulta Catet, mintha desszert lenne.

– Igen. Persze. Nekem megfelel. – A férfi megdörzsölte a tarkóját a kezével, ami pillanatokkal ezelőtt még a mellét fogdosta.

Cat megnyalta az ajkát, és figyelte, ahogy Noah szeme a szájára tapadt.

– Nekem mindegy – vonta meg a vállát. Amikor elsétált Noah mellett, ügyelt rá, hogy végighúzza az ujjait a férfi őrülten kemény farkán.

Hallotta, hogy Paige mond valamit Noah-nak, de a fülében doboló vér elnyomta a hangját. Épp most csókolózott az ellenségével. Majdnem letérdelt egy sötét sikátorban, hogy kivegye az ősellensége farkát a nadrágjából, és…

– Jól vagy, Cat? – kérdezte Paige, ahogy kocogva próbálta utolérni. – Úgy tűnt, elég hevesen vitatkoztatok.

– Az biztos, hogy heves volt – értett egyet Cat.

– Tényleg ki kell találnunk, hogyan tudtok békét kötni, ha azt akarjuk, hogy jól sikerüljön ez a műsor – emlékeztette Paige. Kizárólag abból látszódott, hogy nem teljesen józan, hogy behunyta az egyik szemét, mert úgy jobban tudott Cat arcára fókuszálni.

– Furcsa vagy részegen – jegyezte meg Cat.

Paige nem túl nőiesen felhorkant.

– Én? Általában te vonaglasz úgy egy fickóval a táncparketten, mintha a pasi egy bronzbika lenne.

– Igen. A normális részegek így viselkednek. – Azonban a normális részegek nem csókolnak hülyére egy olyan férfit, akinek látszólag az volt az egyetlen életcélja, hogy az őrületbe kergesse őket. Mégis mire gondolt? Mit raktak abba a koktélba? Gátlásoldót?

20. fejezet

Noah másnap reggel tompa fejfájással, émelygő gyomorral és enyhe csalódottsággal ébredt. Az előző éjszakán kétszer juttatta magát a csúcsra, de ez sem volt elegendő ahhoz, hogy kiűzze a gondolataiból Catalina Kinget és a nő elsuttogott megjegyzéseit arról, hogy milyen mocskos dolgokat akar vele csinálni. Csupán zavarba jött tőlük.

Megcsókolta. Nem csupán csókolózott vele. Megpróbálta felfalni egy sikátorban, a szelektív kuka előtt. Pedig nem egészen tíz perccel korábban még teljesen meg volt győződve arról, hogy a szokásos ellenszenv miatt forr fel a vére, valahányszor megpillantja a nőt.

Konyhájának csendes nyugalmában főzött egy adag kávét. Azokon a reggeleken, amikor Sara nem nála volt, igyekezett korán felkelni és kisétálni az ajtón, mielőtt valamelyik vendége betolakodott a konyhába. Most egyedül volt a gondolataival.

Az előző esti döntései másnaposan sem tűntek okosabbnak. Négy másodpercre volt attól, hogy letépje Catről a farmert, és megdugja a falnál. Ráadásul nem Drake és Henry kioktatása volt rá hatással. Nem, ez a felgyülemlett feszültség már jóval ezelőtt ott lángolhatott benne, hogy megmondták neki, Cat nem maga az ördög.

Noah nem szerette az erős érzelmeket. Semmit sem kedvelt, ami kimozdította a komfortzónájából. Sem a szélsőséges dühöt, sem a félelmet, sem a lángoló vágyat. A nyugalmat szerette. Ott biztonságban volt. Egy terapeuta valószínűleg azt mondaná, hogy ez a gyerekkorából ered. De neki nem volt ideje sem terapeutára, sem pedig arra, hogy a múlton rágódjon. Csupán igyekezett mindent megtenni azért, hogy a lánya egy másodpercig se szenvedjen a félelemtől, a rettegéstől vagy a kétségbeejtő éhségtől, ami az ő gyermekkorát meghatározta.

Ránézett az órájára, és töltött magának egy csésze kávét. Kétszer is ellenőrizte a táskájában a laptopját, a töltőt, az iroda kulcsait, a telefonját és a pénztárcáját. A kocsiját a belvárosban hagyta. Öt sör és két feles után nem ülhetett a volán mögé. Ráadásul remélte, hogy a csípős, hideg levegőben tett séta száműzi a gondolataiból azt, ahogyan Cat teste az övére reagált az előző este.

Vajon találkozik ma vele? Cat emlékezni fog mindenre? Megismétlődik majd?

Félig-meddig azt várta, hogy Cat üzenetet küld neki az előző éjszaka. Talán a nagy feszültség és az alkohol számlájára írná a történteket. Vagy határozottan kijelentené, hogy ez soha többé nem fordul elő. Talán megkérdőjelezné, hogy vajon tényleg a világ legnagyobb hülyesége lenne-e, ha újra megtörténne…

Sajgott a feje, miközben felidézte a fogak, a nyelvek és a barangoló kezek forró kavalkádját. Megint merevedése lett. Noah bosszankodva igazította meg magát a nadrágjában. Nem emlékezett, mikor fordult elő utoljára olyan, hogy egy fantázia így magával ragadta.

Felkapta az edzőzsákját, vállára vetette a táskáját, és fogta a kávés termoszát.

Jobb híján készen állt a mai napra.

*

Egy órát töltött a futópadon és a súlyzók társaságában, miközben erős hányingerrel küzdött, aztán vett egy újabb pohár kávét és egy bagelt Reggie ideiglenes standjánál, majd az irodájában találta magát, ahol még mindig az előző este történtek kavarogtak a fejében. Cat tényleg az a nő volt, akinek Drake és Henry lefestette? Ha igen, vajon ettől kevésbé megdöbbentő az iránta érzett fizikai vonzalma?

Megmozgatta az egeret, hogy felébressze az asztali számítógépet. Amint működésbe lépett, meghallgatta a hangpostafiókját. Már a negyedik üzenetnél tartott, amikor rájött, hogy megint elkalandozott, és újra le kellett játszania mindet az elejéről.

Noah kényszerítette magát, hogy összpontosítson, és másodjára gondosan jegyzetelt. Aztán jött a tengernyi e-mail, amik minden reggel dagályként özönlöttek a postafiókjába. A szokásos polgármesteri dolgok mellett most médiamegkeresésekkel is elárasztották, mert sokan szerették volna, hogy nyilatkozzon a karácsonyi különkiadásról, valamint a város talpra állításáról. Aztán ott volt maga a helyreállítás. Az e-mailek ide-oda cikáztak közte és tucatnyi más kormányzati tisztviselő, valamint magánvállalkozó és nonprofit szervezet között.

Ez volt az első, és remélhetőleg az utolsó nagyobb katasztrófa Merryben Noah polgármestersége alatt.

Megnyitotta a naptárát a számítógépen. Aznap a vízügyi és csatornázási társasággal, illetve a városi tanáccsal volt megbeszélése. Frissítenie kellett a költségvetést, és hálás volt, hogy legalább a régi gimnázium bérbeadásából azonnali pénzhez jutottak. Miután a forgatás befejeződik, komolyan el fog gondolkodni azon, hogy tartósan bérbe adja az épületet.

A telefonján felugrott egy értesítés. Sara ma dolgozatot ír földrajzból. Üzenetben sok szerencsét kívánt neki, és hozzátette, hogy reméli, tanult. Mielőtt elküldte volna, meggondolta magát, és törölte az atyai figyelmeztetést, hogy helyette meghívja fagyizni. A gyomra, ami még mindig nem jött helyre a gyorskaja- és az alkoholfogyasztás után, felfordult a gondolatra. De Sara örülne, ezért imádkozott, hogy mire a lánya kijön az iskolából, elmúljon az emésztési zavar, és elfelejtse a rossz döntéseit.

– Jó reggelt, Mr. Yates! – Carolanne, aki hét éve a részmunkaidős asszisztense, mióta polgármesterként dolgozik, úgy nézett ki, mintha az ’50-es évek titkárnői divatját tanulmányozta volna, és ennek megfelelően tervezné a megjelenését. A haja a természetben fel nem lelhető vörös színben pompázott, és bubifrizurába fésülte, ami további néhány centiméterrel megtoldotta vékony, alacsony alakját. Aznap sárga-fekete ruhát viselt, amit derékban egy szalaggal kötött át. Dongóra hasonlított, ahogy a postát cipelve belibbent Noah irodájába.

– Jó reggelt, Carolanne – üdvözölte Noah, és összerezzent a hangjától. Megdörzsölte a homlokát, és azt kívánta, bárcsak eszébe jutott volna bekapni egy, vagy inkább hét aszpirint, mielőtt eljött otthonról. A nő valami karácsonyi éneket dúdolva látott neki, hogy beizzítsa az ősrégi kávéfőzőt, és buzgón bontogassa a leveleket, illetve csomagokat.

Noah megdörzsölte a halántékát, és majdnem elhányta magát.

Kopogást hallott, így kinyitotta fél szemét.

– Jó reggelt, Noah! – Rubin Turnbar és Imani Greene, a városi tanács két legizgágább tagja gyakorlatilag beszökdécselt Noah irodájába.

– Jó reggelt. Mit tehetek önökért? – kérdezte Noah, remélve, hogy nem tűnik olyan másnaposnak, mint amilyennek érzi magát.

Rubin és Imani sokatmondó pillantást vetettek egymásra. Furcsa páros voltak, egy vegytisztító tulajdonosa és egy tánctanárnő, akik között húsz év korkülönbség volt. Rubin és a felesége a szó minden értelmében megrögzött konzervatívok voltak, de a férfi ennek ellenére szoros barátságot ápolt Imanival és a fazekasként dolgozó feleségével. A négyes hetente együtt vacsorázott a városban, ahol együtt ötleteltek, miként lehetne még vidámabbá tenni Merryt.

– Nos – kezdte lelkesen Imani. – Mivel úgy tűnik, hogy a Reno Ingatlancsatorna állja a város körüli takarítás és felújítás jelentős részét, Rubinnal szeretnénk újra tárgyalásra bocsátani ezt az ötletet.

Átnyújtott Noah-nak egy nyomtatványt, és a férfi azon kapta magát, hogy egy oszlopra szerelt, világító rénszarvast bámul. Ez a Rudolf egyszerűen nem akar megpusztulni.

Noah még nem árulta el a tanácsnak, hogy a százötven centis hópelyhek, amelyek az elmúlt tizenöt évben Merry utcalámpáit díszítették a belvárosban, egyméteres sárban és jeges vízben lelték keserű végüket.

– Ezeknek darabja ötszáz dollár – jegyezte meg Noah. A számolástól még jobban megfájdult a feje.

– Ez egy alkalmi vétel – bólintott Rubin lelkesen. A férfi nyilvánvalóan nem tudta, mit jelent az alkalmi vétel.

– LED-világítás van benne – mondta Imani, és hosszú, lila körmével megkocogtatta a képet.

– És az orruk pirosan világít – jelentette be Rubin.

Ó, hát akkor… Ez már megéri a tizenöt rongyot – gondolta Noah gúnyosan.

– Bizonyára ünnepiek – értett egyet Noah megköszörülve a torkát. – Mi lenne, ha ezt itt hagynátok nekem, én pedig utánanézek, mit tehetünk az ügy érdekében? – javasolta.

– Persze – egyezett bele Rubin.

– Lenne egy kérdésem – tette hozzá Imani. – Nem tudod, hogy a műsor tervez-e idén a belvárosi kirakatversennyel?

Noah megdörzsölte a homlokát.

– Utánanézek, és majd felhívlak.

– Nagyszerű! Mert a diákjaimnak tökéletes ötletük támadt egy falfestményhez – csiripelte Imani.

– Ó, nem hiszem, hogy jobb lehet annál, mint amit Elizabeth és én találtunk ki – figyelmeztette Rubin.

Imani komoly pillantást vetett rá.

– Húsz dolcsi.

Rubin kezet nyújtott.

– Állom a fogadást, és elnyerem a pénzedet.

– Kérlek! A táncosok kreativitását a vegytisztítókéhoz hasonlítod? – horkant fel Imani.

Noah-nak megfordult a fejében, hogy emlékezteti őket: még azt sem tudják, megrendezik-e az éves kirakatversenyt, de úgy döntött, nincs hozzá energiája. Imani és Rubin elmentek, de túlságosan lefoglalta őket a civakodás ahhoz, hogy elbúcsúzzanak.

Noah kihasználta a nyugalmat, és az íróasztalára hajtotta a fejét. Közel húsz másodpercet kesergett az előző esti italválasztásán, amikor újabb kopogás hallatszott az ajtaján.

A sápadt Paige összerezzent a saját hangos kopogásától. Megköszörülte a torkát.

– Van egy perced?

Noah az üres székre mutatott az asztala előtt. Félig leeresztett szemhéja tágra nyílt, amikor Cat is belépett az irodába. Túlméretezett napszemüveget és kalapot viselt, mintha a lesifotósok elől bujkálna. Noah azt akarta, hogy a nő levegye a szemüveget. Tudni szerette volna, hogy őt nézi-e, és eszébe jut-e az előző este. Egyetlen éjszaka, egyetlen – nos, több – csók, és máris másképp nézett rá. Tudta, milyen bársonyos a hasa az érintése alatt. Tudta, milyen az íze. Ismerte a melle súlyát, ahogy kitöltötte a tenyerét.

Émelygett, és megint merevedése volt.

Paige és Cat fáradtan helyet foglaltak, Paige pedig elővett a táskájából három sportitalt meg egy üveg ibuprofént. Noah hálásan lecsapott a kiosztott tablettákra, és leöblítette egy korty rózsaszínű folyadékkal.

– Uh – nyögte Cat, ahogy követte a példáját. Levette a szemüvegét, és vékony kezével megdörzsölte az arcát. Szürkészöld szeme annyira vörös volt, hogy Noah összerezzent. – Igen? Hát, te sem nézel ki valami jól ma reggel – morogta Cat.

Paige feltartotta a kezét.

– Várjatok egy kicsit. Mielőtt megint üvöltözni kezdtek egymással, szeretnék fegyverszünetet kötni.

Cat tekintete találkozott Noah-éval. Sok mindenről árulkodott az a véreres szempár. Most nagyobb problémáik voltak, mint az, hogy intenzíven ellenszenvesnek találják egymást.

– Hogy nézne ki ez a fegyverszünet? – kérdezte Noah diplomatikusan.

– Őszintén szólva szívesen mondanám, hogy kerüljétek el egymást. De mindannyian tudjuk, hogy ez nem lehetséges. Túl sok a tennivaló, és Noah, szükségünk van rád. Remélem, elhiszed, hogy nem azért vagyunk itt, hogy bárkit kihasználjunk. És ha te meg Cat meg tudtok állapodni abban, hogy udvariasan viselkedtek egymással, azt hiszem, mindannyian jobban járunk.

– Egyetértek – mondta Cat, meglepve ezzel Paige-et és Noah-t is. – Mi az?

– Én is egyetértek – jelentette ki Noah. Cat felvonta a szemöldökét, és a férfit fürkészte.

– Oké, azt hittem, sokkal nehezebb lesz – ismerte el Paige.

Cat vállat vont.

– Épp elég dolgom van, nem akarom még azzal is fárasztani magam, hogy veled szócsatázzak, vagy sötét sikátorokban összefussunk… veszekedni.

Noah elég okos volt ahhoz, hogy megfejtse a kódolt üzenetet.

Nem, mintha azt akarta volna, hogy az előző este történtek megismétlődjenek – még akkor sem, ha az azóta eltelt tizenegy órában csak erre gondolt. Viszont azt tudni szerette volna, hogy mit gondol róla Cat.

Azonban a nő kialvatlan tekintete semmit sem árult el.

– Oké. Tehát nincs több veszekedés sem sikátorokban, sem máshol? – tette fel a kérdést Noah merészen.

Cat bólintott.

– Mert ez egy nagyon-nagyon rossz ötlet.

– Szörnyű – értett egyet Noah. – Mostantól kezdve szigorúan profik leszünk. – Miért van az, hogy amint a szavak elhagyták a száját, Noah elképzelte Catet, amint zihálva nekiesik az övcsatjának, miközben az ajka megduzzad a szenvedélyes csókoktól?

A férfi arckifejezése elárulhatta, hogy merre kalandoztak a gondolatai, mert Cat szeme kitágult, és finoman megrázta a fejét. Soha többé, motyogta a nő.

Téma lezárva.

– Uh, oké. Nos… Kellemesen megleptetek, és egyúttal össze is zavartatok – vágott közbe Paige. – Szóval… Most megyünk, és leromboljuk a város nagy részét.

– Jó. Nagyszerű. – Noah érezte, hogy a feje úgy billeg, mintha nem tudna uralkodni rajta. – Szóljatok, ha bármire… ööö… szükségetek van.

– Nem lesz szükségünk semmire – ígérte Cat. – Menjünk, verjünk szét valamit.

– Igazából szeretnénk valamit – ellenkezett Paige. – Noah, mivel te vagy a város polgármestere, hasznodat vennénk a kamerák előtt, amikor végigjárjuk a park raktárát. Elmesélhetnéd néhány tönkrement dísz történetét. Ezzel ötletet adhatsz a tervezőinknek, hogy mely tárgyakat kell kicserélni, és melyeket próbáljuk megmenteni.

– A kamerák előtt? – Noah utálta az ötletet. Az, hogy Cat mellett álljon, és úgy tegyen, mintha nem gondolna az őrült hibára, amit az előző este majdnem elkövettek? Inkább passzolja a lehetőséget.

– Nem hiszem…

– Drake-kel vennéd fel a jelenetet, és arra gondoltam, hogy talán Sara is szívesen részt venne benne. Aranyos és okos; szerintem a közönség kötődne egy olyan gyerekhez, aki csak Merry karácsonyait ismeri – tette hozzá Paige.

Sara megölné, ha valaha is kiderülne, elszalasztotta a lehetőséget, hogy Drake Mackenrowe-val szerepeljen a tévében. A francba.

– Öhm, oké – válaszolta Noah vonakodva. – Csak Drake lesz ott? – puhatolózott.

Cat összerezzent, ahogy a szemét forgatta.

– Cat pont ebben az időpontban forgatja a rombolást Reggie éttermében – mondta Paige.

Noah tekintete Cat nyakára tévedt, ami kilátszott a kockás ing felső gombja fölött. A gallér alól kilátszott az apró zúzódás. Noah nagyot nyelt, mert tudta, hogy tőle származik a nyom.

Cat félrenyelte az italát.

Paige megveregette a vállát.

– Félrement… – motyogta Cat erőtlenül. Noah-ra pillantott.

Hagyd abba! – tátogta, amikor Paige lehajolt, hogy a táskájában kutakodjon.

Mit? – érkezett a néma válasz.

Tudod, hogy mit!

Paige a telefonjával a kezében egyenesedett fel, és fejéhez kapta a kezét.

– Uhh. Túl gyors voltam. Szóval átküldöm neked a jelenetet, és négyre a parkban kell lennetek. Kétórás forgatással számolj.

Cat mogorván meredt a férfira, és visszavette a napszemüvegét. Tehát a csók és az azt követő taperolás egy cseppet sem lágyította meg a nőt. Nos, Noah sem fogja hagyni, hogy hatással legyen rá. Ami őt illeti, úgy tesz majd, mintha fogalma sem lenne arról, milyen fantasztikus melle van Catalina Kingnek.

– Rendben van.

Cat lekapta az asztaláról a papírt, amit Imani adott neki.

– Ezek utcalámpák? – kérdezte, ahogy a napszemüveg fölött a világító rénszarvasokat leste.

– A városi tanács kérése. És a csillagászati árat elnézve egy újabb nemleges válasz tőlem.

– Nem tetszenek? – kérdezte Cat.

– Amellett, hogy hihetetlenül hivalkodók, nem tetszik, hogy a költségvetés nagy részét rénszarvasokra pazaroljuk. Még akkor sem, ha világít az orruk. Ha most megbocsátotok, nekem egy várost kell vezetnem, nektek pedig újjá kell építeni egyet.

– Köszönöm, hogy időt szakítottál ránk, Noah – mondta Paige, és barátságosan elvigyorodott.

Cat morgott, és az ajtó felé indult.

– Nagyra értékelem, hogy mindketten hajlandóak vagytok félretenni a személyes nézeteltéréseiteket – jegyezte meg Paige, miközben vállára vette a táskáját.

Cat megállt félúton, és felsóhajtott, mintha fájdalmat okoztak volna neki a következő szavai:

– Szia, Noah.

– Szia, Cat.

21. fejezet

Öt hét szentestéig

Az időjárás hűvösebbre fordult, a hangulat pedig egyre jobb lett, ahogy november vége felé közeledtek. Szépen haladtak az építkezések Merryben. Ahogy terjedt a hír, egyre több önkéntes jelentkezett, hogy segítsen. Hétvégenként a város lakossága kibővült a gipszkartonosokkal, vízvezeték-szerelőkkel és vállalkozókkal, akik a szabadnapjaikat áldozták fel, hogy segítsenek.

És minden egyes idegentől, aki megjelent, Merry egy kicsit vidámabb hely lett.

Cat úgy döntött, hogy a legjobb módja a fegyverszünet betartásának – és annak, hogy ne jusson eszébe, milyen íze van Noah nyelvének – az, ha úgy kerüli őt, mint egy részeg, félmeztelen, kékre festett arcú fickót, aki minden sportversenyen az első sorban ül. Azt az éjszakát pedig a túl sok alkoholnak és az ítélőképességét elhomályosító dühnek tudta be. Ez volt az egyetlen lehetséges magyarázat arra, hogy miért engedte meg az esküdt ellenségének, hogy megmarkolja a mellét, miközben ő maga a férfi farkát szorította.

Persze az alkohol nem magyarázta, hogy miért izgatta fel újra és újra az a nagyon is eleven emlék, ahogy a hideg téglafalhoz szorítják, és szinte felfalják. Minden este. Kezdett aggódni, hogy be fog gyulladni a csuklója, ha nem tudja lehűteni magát.

Cat felhúzta a cipzárját, és felvett egy kötött sapkát, amitől a következő felvétel előtt a fodrásza ki fog akadni.

– Hogy áll a dolog? – kérdezte, és Paige mellé ült a monitor elé. Paige úgy volt felöltözve, mint egy havazásra készülő gyerek: parkát, termonadrágot és vastag kesztyűt viselt, aminek végét le tudta hajtani, ha esetleg szüksége lenne az ujjaira.

– Jól. Nagyon jól. Remekül mutattok Drake-kel a képernyőn. Fenn kell tartani a rólatok szóló pletykákat.

Cat a képet tanulmányozta. Bronzszínű haja és visszafogott sminkje azt az érzetet keltette, mintha bárkinek lehetne a szomszédja, ahogy Drake vonzó arcát bámulta. A férfi magassága, sűrű, sötét haja és észvesztő mosolya már az első résztől kezdve elvarázsolta a hölgyeket. Persze a tökéletesen szabott flaneling és a szűk farmernadrág sem ártott.

– Nagyon ellazult – jegyezte meg Cat, miközben Drake a képernyőn beszélt.

Paige bólintott.

– Határozottan tanul tőled, plusz segít, hogy a szerkesztők kéznél vannak, és útmutatást adnak neki.

Drake az egyik kezében egy bögre kávéval, a másikban egy keményre főtt tojással sétált be a sátorba. A fülvédője nevetségesen nézett ki, de ha valakihez illett, akkor az Drake volt.

– Készen állunk? – kérdezte, miközben beleharapott a tojásba.

Ez volt az egyetlen kellemetlen dolog Drake Mackenrowe-ban. A paleodiétája ugyan jót tett a testének, de megkövetelte tőle, hogy szüntelenül olyan dolgokat nassoljon, mint a szárított marhahús vagy a tojás. A lehelete miatt Cat rendkívül boldog volt, hogy nem kell megcsókolnia a kamerák előtt.

Nem tudta megállni, hogy ne hasonlítsa Drake csókját Noah teljesítményéhez. Persze szó sem volt versenyről. Noah Yates tudta, hogyan kell úgy megcsókolni egy nőt, mintha a lelkét kóstolgatná. Majdnem egy hét telt el az ominózus este óta, és még mindig naponta hatszor-hétszer az eszébe jutott. Elvesztette az átkozott eszét, és aggódott, hogy van egy aprócska része, ami nem bánná, ha újra megőrülne, hogy kiderítse, ugyanolyan érzés-e.

Szerencsére nem volt ideje arra, hogy felkutassa a férfit, és rávesse magát. A forgatási és gyártási feladatok teljesen lefoglalták. Ha az anyja nem küldött volna folyamatosan maradékot a forgatásra Paige-dzsel, Cat a legtöbb este vacsora nélkül zuhant volna az ágyba.

Rezegni kezdett a telefonja a hátsó zsebében, ezért előrántotta. Lorinda volt az, a társa az iskolaprojektben, és Catet hirtelen elfogta a bűntudat. A nő ugyanolyan izgatott volt a tervektől, mint Cat. Annyira, hogy alá is írta a pontozott vonalon, hogy ő lesz az igazgató. Egy létesítményvezetőt tolt Cat elé, és fogta a nő elnagyolt kutatási anyagait az oktatással kapcsolatban, majd beleásta magát a témába. Emellett a pályázatírási feladatokat is átvette, amikor rájött, hogy milyen szörnyű Cat írói stílusa.

Már majdnem ott tartottak, hogy helyszínt válasszanak, de most minden parkolópályára került, amíg Cat Merryben töltötte az idejét.

– Szia, Lorinda. Hogy vagy? – kérdezte Cat.

– Cat! Fantasztikus, csodálatos hírem van. Egyszerűen hihetetlen! Annyira izgatott vagyok. – Lorindára nem volt jellemző a túláradó lelkesedés. Csak valami igazán nagy dolog késztethette arra, hogy ennyi jelzőt használjon.

Cat felnevetett.

– Mi az?

– Megkaptuk az Oppenwick-ösztöndíjat!

Cat erősen megmarkolta telefonját a kesztyűs kezével.

– Mit mondtál? Mert úgy hallottam, mintha megkaptuk volna az Oppenwick-ösztöndíjat.

– Hárommillió dollár, Cat. Három rohadt millió dollár!

– Te most szórakozol velem, baszd meg? – Cat felsikoltott, és fel-alá ugrált, nem törődve a bámészkodókkal.

– Nem viccelek, baszd meg! Teljesen odavoltak az ötletért, a tantervért, a kisvállalkozás-fejlesztő központért. Mindenért.

Cat kétrét görnyedt, és meglepődve tapasztalta, hogy könnyek homályosítják el a látását.

– Ez tényleg megtörténik?

– A pokolba is, rengeteg nőt fogunk tanítani! – jelentette be Lorinda.

– Ó, istenem! Szükségünk van egy helyszínre. Személyzetre. Diákokra.

– Körbe kell küldenünk egy összefoglalót a célkitűzésekről és határidőkről, majd tartani egy online videós bemutatót az elköteleződésünkről, de még jobb lenne, ha ráérnél, hogy személyesen találkozzunk.

Végigfutottak az óriásira duzzadt teendők listáján, miközben Cat szeméből néhány kóbor könnycsepp csordult ki. Megtörtént. Tényleg megcsinálta. Ez csak az övé! Nem családi vállalkozás. Nem egy tévéműsor a testvérével. Ez az iskola az ő gyereke!

– Van egy ötletem, hogyan válasszuk ki a helyszínt – mondta Lorinda, amikor sikerült valamennyire megnyugodnia.

– Milyen ötlet? Áruld el. Nyitott vagyok mindenre.

– Mi lenne, ha kiírnánk egy pályázatot? A közösségek jelentkezzenek, hogy otthont biztosítsanak a King Technek. Befogadjuk a pályázatokat, majd a közösség igényei, a városközpontok közelsége, illetve a munkanélküliség aránya alapján győztest hirdetünk.

– Először is: King Tech? Nem vált ki óriási ellenszenvet az emberekből, ha magamról nevezek el egy iskolát? Másodszor pedig: tetszik az ötlet. Így megspórolhatjuk a hónapokig tartó kutatást, és leszűkíthetjük a kört egy olyan közösségre, ami hasznot húzhat az iskolából. Átkozottul zseniális vagy, Lorinda.

– Neked kell hírét vinned a projektnek. Használd ki az ismertségedet.

– Felteszem a blogra, illetve megkérem az ügynökömet, hogy adjon ki egy sajtóközleményt – döntött Cat. Letakarta a telefont, és Henryért kiáltott.

– Csináljuk. Így az új évben rögtön nekiláthatunk a szervezésnek – mondta Lorinda.

– Tökéletes. Én megírom a sajtóközleményt, te pedig kitalálod, hogyan költsünk el hárommillió dollárt.

Cat megszakította a hívást, és boldogan a levegőbe bokszolt.

– Jó hír? – kérdezte Paige kedvesen.

Cat az arcánál fogva megragadta a sógornőjét, és egy puszit nyomott a szájára.

– Kurvára imádlak a szarkazmusoddal együtt!

– Úgy sikoltoztál, mint egy banshee – mondta Henry, miközben gyapjúval bélelt bőrmokaszinban és nagyon elegáns kabátban odasétált hozzá.

Cat megragadta, és és őt is szájon csókolta.

– Kurvára imádom azt a formás brit seggedet!

Henry köpni-nyelni nem tudott, csak pislogott.

Cat elkapta a következő személyt a bicepszénél fogva, és magához húzta. Másodpercekkel azelőtt ismerte fel a hibáját, hogy az ajka találkozott Noah-éval, de még ez sem akadályozta meg abban, hogy cuppanós csókot nyomjon a férfi szájára. Túl boldog volt az utálkozáshoz.

– Még a te mogorvaságodat is kurvára szeretem! – kiáltotta. Úgy tett, mintha ez a szűzies csók pont ugyanolyan lenne, mint a többi. Hogy nem lobbant lángra a vágy a vérében, amikor a szájuk egymáshoz ért. Ez volt az első fizikai kontaktusuk az óta az este óta. És pont, mint akkor, ezúttal is hiba volt. A nő hátralépett volna, de a férfi megfogta a csuklóját.

Noah kinyújtotta a kezét, és mielőtt bármelyikőjük felfogta volna, mi történik, letörölte a nő arcán végiggördülő könnycseppet. Ez a gyengéd, célzott érintés és a férfi komoly tekintete megdobogtatta Cat szívét.

Csend. Egy meghitt, spontán pillanatig Noah a nőt bámulta. A köztük lévő kapcsolat erős és szinte kézzelfogható volt.

– Cat, kicsinálsz. Miért imádsz minket? – faggatózott Paige.

Cat hátralépett, hogy kivonja magát Noah bűvköréből.

– Iskolát építünk!

– Megkaptad a támogatást? – kérdezte Henry, miközben higgadtan elővette a telefonját a zsebéből.

Cat rávetette magát, és megragadta a vállánál fogva.

– Igen, én kicsi brit muffinom. Megvan a világ legjobb támogatása!

Magán érezte Noah tekintetének súlyát, miközben tetőtől talpig remegett az örömtől.

Drake kidugta a fejét a szervizsátorból.

– Mi ez a nagy lárma?

– Cat megkapta a támogatást! – kiáltotta Henry.

– Nem szívatsz? – üvöltött fel Drake, majd három lépésben a nő előtt termett, és megforgatta a levegőben. – Ez az én csajom!

Cat annyira megszédült, hogy csak néhány másodperc múlva vette észre, hogy Noah eltűnt.

– Ma este ünnepelünk! – jelentette be.

*

A Lakókocsifalu, ahogy az ideiglenes lakói előszeretettel hívták, pezsgett az élettől. Miután elfogadható időpontban befejezték a forgatást, Cat megszervezte az italozást. Olyan volt, mint egy vacsora, csak kevesebb étellel és több alkohollal. Kezdetnek pezsgővel koccintottak Cat sikerére Drake luxus-lakóautójában.

Cat repesett a boldogságtól, és érezte, hogy az arcát elöntő pírnek semmi köze sincs az alkoholhoz. Szigorú szabályba foglalta, hogy egy forgatás alatt csupán egyszer viheti túlzásba a piát, és ezt a lehetőséget már kihasználta. Ráadásul ezentúl minden eddiginél több munkája lesz. Minden szabad másodpercében a következő lépéseken fog gondolkodni.

Drake étkezőasztalánál nyomorogtak, és elfoglalták az egész nappalit, miközben az utolsó tószton nevettek, amikor egy produkciós asszisztens félénken felemelte a poharát.

– Catre, mert olyan példakép, akire mindannyian felnézhetünk – mondta, és iszonyúan elpirult.

– Catre! – visszhangozták a többiek.

Cat elmosolyodott, és elismerően megszorította a lány kezét.

– Tanítani fogsz?

– Mikor nyit az iskola?

– Elérhető lesz valamiféle pénzügyi támogatás?

– Az oktatók között lesznek férfiak is?

Cat fejében kavarogtak a kérdések, amikre még nem tudott válaszolni.

– Srácok! – nevetett. – Beszéljünk valami másról. Kinek van még valami jó híre?

Kiderült, hogy mindenkinek. A Hangosító Srác, Eddie barátnője nem volt terhes. Noelle, a szerkesztő épp befejezte az online kurzusokat az alapdiplomájához kreatív írásból, és megbeszélt egy randevút egy jóképű helyivel. Gaile, az operatőrnő, aki húsz éve dolgozik a szakmában, bejelentette, hogy az anyja biopsziája negatív lett. Flynnek aznap sikerült a kamera előtt megcsinálnia a kalapácsos trükkjét, így Gannon kénytelen volt mindenkinek ebédet venni. És Drake – a drága, jóképű Drake –, nos, az ő univerzumában mindig minden jól alakult. Az új évben jelenik meg a saját szőnyegcsaládja egy jó hírű kereskedőnél, ráadásul a csatornától is magasabb fizetést csikart ki.

Henry, a munkamániás, egy üveg vizet és néhány nyomtatványt tolt elé.

– A New Duluth-i hirdetések már csak a te jóváhagyásodra várnak. – Cat kérésére a vállalat boldogan készített egy kampányt valódi, dolgozó nőkkel a főszerepben.

– Ezt imádom – mondta, és a csoportképre koppintott, ahol munkásruhában voltak. Cat középen állt, és átkarolta a hozzá legközelebb álló nőket. Mindannyian nevettek. A mozgás, az öröm és a magabiztosság érzése áradt a képekből. Különböző etnikumú és alkatú nők színes kavalkádját látta.

– Szólok nekik – jelentette ki Henry tömören. – Átadtam a frissített híváslistádat Mariának, feltettem az új bejegyzést a blogra, ütemeztem a következő négy Instagram-posztodat, készítettem néhány jegyzetet a sajtóközleményhez az iskola helyszínére kiírt versenyről, és beszéltem a honlapod tervezőjével egy online alkalmazás elkészítéséről, amit a jelentkező közösségek igénybe vehetnek. Minden információ egy adatbázisba lesz rendezve és rangsorolva.

Cat meglepetten pislogott. Úgy gondolta magáról, hogy keményen dolgozik, azonban Henry a hét összes napján képes volt kiütni őt a nyeregből a teljesítményével. Megragadta a férfi csuklóját.

– Soha, de soha ne hagyj el, Henry.

Erre a férfi egy apró mosolyra húzta a száját.

– Holnap reggel fél hatkor FaceTime-edzésed lesz a személyi edződdel. Minden gyakorlat saját testsúlyos, így a lakókocsidban is meg tudod csinálni.

– És megint nem kedvellek téged. – Cat személyi edzőhöz járt, amikor a városban tartózkodott, nehogy az útközben elfogyasztott ételek tönkretegyék az alakját. Cat minden edzést úgy fejezett be Nickkel, hogy kiterült a saját izzadságában, és a plafont bámulta azon merengve, hogy mi történt vele.

– Tudtam, hogy örülni fogsz neki – válaszolta Henry erős gúnnyal a hangjában. Kibújt a kabátjából, és felhajtotta a piros kasmírgarbója ujját. – Hol a bor? – kérdezte.

Drake áthajolt a pad fölött Cat és Phil között, utóbbi egy alacsony, fekete, vékony operatőr volt, aki olyan halkan beszélt, hogy Tessék? volt a beceneve.

– Remélem, nem bánod, de meghívtam Noah-t.

Cat olyan gyorsan pördült meg, hogy majdnem beleroppant a nyaka.

– És miért gondoltad, hogy ez jó ötlet?

Drake elegánsan megvonta a vállát, és szexin elmosolyodott.

– Kedves fickó. És az az érzésem, hogy túlhajszolja magát a munkahelyén, ráadásul nagyon feszült. Gondoltam, jól jönne, ha ki tudná ereszteni a gőzt.

– Mondtad neki, hogy itt leszek?

– Figyelmeztettem, hogy az ősellensége is jelen lesz.

– És ennek ellenére eljön? – Nos, pluszpont Noah-nak, amiért betartja a fegyverszünet rá eső részét.

– Nem úgy tűnt, mintha zavarta volna.

– Áh – morogta Cat. – Akkor tartsd távol tőlem. És mondd meg neki, hogy hozzon pizzát.

22. fejezet

Noah hülyén érezte magát, miközben két pizzát cipelt, és a lakókocsisorok között bolyongott a buli zaját követve. Még abban sem volt biztos, mi késztette arra, hogy eljöjjön. Azon kívül, hogy Sara az anyjánál aludt, ő pedig jelenleg bizonytalan helyzetben találta magát, miután több mint egy tucat segélykérelmet adott be, és este a kötelező bájcsevegés várta a saját nappalijában egy kosárlabdameccs közben.

Ráadásul Drake ragaszkodott a jelenlétéhez. A fegyverszünet még érvényben volt. És ha Noah teljesen őszinte akart lenni magával, szeretett volna újra találkozni Cattel. Ma megcsókolta, még ha közben jött is rá, hogy ő az. Bár olyan csók volt, mint amilyet a sógornőjének adott egy pillanattal korábban, mégis felpezsdítette Noah vérét. Éppen ezért lépett le olyan gyorsan, mielőtt még kirángatta volna Drake karjából, hogy folytassák a sikátorban elkezdett csókcsatájukat.

Szóval itt találta magát egy lakókocsi előtt, amiben mintha diákszövetséges bulit tartottak volna, és azon gondolkodott, hogy bekopogjon-e.

Végül a lábával rúgta meg az ajtót.

– Noah – üdvözölte Henry barátságosan, egy pohár vörösborral a kezében, amikor kinyitotta az ajtót. – Gyere, csatlakozz az ünnepléshez.

Három másodperc alatt megszabadították a pizzáktól, és egy sört nyújtottak neki, mielőtt Drake berántotta a buli sűrűjébe.

– Hé, ember. Jó látni téged.

– Köszönöm a meghívást. – A lakókocsiban kész káosz uralkodott. Húsz ember zsúfolódott össze a konyha/étkező/lakótérben. Mindannyian egyszerre nevettek és beszélgettek. Olyan érzés volt, mintha betört volna egy zajos családi vacsorára.

Eszébe jutottak az anyja szótlan, fojtogató vacsorái hálaadás napján. Bár rosszul esett neki, hogy Sara nélkül marad az ünnepen, ő javasolta Mellodynak, hogy vigye el a lányukat a családi vacsorájukra. Legalább Sarának nem lesznek olyan sötét gyerekkori emlékei, mint neki.

– Srácok, mindannyian ismeritek Noah-t? – kiabálta túl Drake az általános hangzavart.

– Szia, Noah!

– Üdv… mindenkinek. – Felemelte a sörét.

– Noah következik, hogy tósztot mondjon Cat tiszteletére! – Egy vattacukor-rózsaszín tincses lány – édes istenem, kérlek, Sara soha ne találkozzon ezzel a nővel – összecsapta a kezét.

Ekkor vette észre a nőt. A gyártó- és építőbrigádok közé szorulva ült az asztalnál, és nevetgélt. Cat lemosta az arcáról a kamera előtt viselt sminket, és így annyira csinos volt, hogy Noah elgondolkodott, miért is vesződött azzal, hogy az egészet elfedje. Egy hosszú ujjú King Építőipari Vállalat logós pólót viselt, amely már legalább egymillió mosást megélt. A haját, ami még hullámos volt a forgatás óta, lófarokba kötötte.

Az öröm, ami a délután folyamán kitört belőle, most is ott vibrált a felszín alatt. Nem semmi látvány volt. Noah nem volt hozzászokva a túlzott érzelmi reakciókhoz… hacsak nem egy tizenkét éves gyerektől származtak, aki azt gondolta, hogy az apja „ooooooolyan igazságtalaaaaaaan”.

Ez vonzotta a férfit. A ragyogás. Úgy vonzotta, mintha mágneses erő lenne. A nő nem hasonlított senki másra, akit valaha ismert. Semmihez, amihez hozzászokott. Bár Noah tudta, hogy Cat kétségtelenül az agyára fog menni előbb-utóbb, egyszerűen csak újra látni akarta azt a ragyogást.

Cat egyelőre inkább szórakozottan, mint dühösen bámulta.

– Szívesen meghallgatnék egy köszöntőt Noah-tól – duruzsolta.

Veszély! Veszély! – figyelmeztette az üss vagy fuss reflexe. De Noah ezen az estén vakmerőnek érezte magát.

Megköszörülte a torkát.

– Catalina Kingre, az emlékezetes nőre!

– Catre! – visszhangozta az összegyűlt tömeg.

Cat rózsaszínű, csillogó ajka mosolyra húzódott.

– Ez a legszebb dolog, amit valaha mondtál nekem, Yates.

– Ne hagyd, hogy a fejedbe szálljon – figyelmeztette, és jutalmul egy szemforgatást kapott.

– Hol van ma este Sara? – kérdezte Cat, és közelebb csúszott a mellette lévő orrkarikás, szakállas fickóhoz, miközben valaki az asztal végén lévő székre ültette Noah-t.

Vajon azért kérdezte, hogy felvágjon azzal, hogy tudja a lánya nevét? Vagy tényleg érdekelte?

– Az anyjánál van, és remélhetőleg tanul a biológiadolgozatára.

– Hmm. – Cat csupán ennyit válaszolt

A hangzavar ismét felerősödött, és Noah úgy érezte, egyszerre több beszélgetésbe is belefolyik. Milyen esélyei vannak a Patriótáknak a Super Bowlon? Semmilyenek, hiszen ő megrögzött Jets-szurkoló. Fantasztikus a pizza, hol vette? Egy Pranav’s Pizza nevű kis helyről, amelyet egy indiai férfi és az olasz felesége üzemeltetnek. A currys csirkés pitéjük isteni finom. Elhiszi, hogy Cat a világtörténelem legcsodálatosabb karácsonyi fesztiválját fogja idevarázsolni a városba?

– Noah ezt még nem tudja megítélni – válaszolta Cat összevont szemöldökkel.

– Ha teljesíti, amit mond – bátorkodott Noah is válaszolni –, akkor ez egy olyan fesztivál lesz, ami bekerül a történelemkönyvekbe.

– És büszkén dörgölöm majd az orrod alá.

– Nézzenek oda, milyen szépen kijöttök egymással – jegyezte meg Henry a borospohara pereme fölött. – Paige nagyon büszke lenne rátok.

A lakókocsi ajtaján dörömbölés hallatszott, majd egyszerre invitálták be ordítva az újonnan érkezőket. A férfi, aki belépett a helyiségbe, széles vállú és magas volt, ráadásul egy kicsit bosszúsnak tűnt. Rövid, sötét haja volt, és egy King Építőipari Vállalat kapucnis pulóvert viselt, ami ráfeszült a mellkasára. Kisimult a homloka, és elvigyorodott, amikor Cat füttyentett neki.

– Gannon King a házban! – harsogta Cat.

Noah némán figyelmeztette magát, hogy Gannon jelenlétében ne gondoljon a Cattel való meztelenkedésre. Sosem volt testvére, de úgy képzelte, létezik valamiféle telepátia, ami jelez az embernek, ha a testvérével kapcsolatban bárkinek tisztátalan gondolata támad.

– Igen, igen – morogta Gannon. – Én vagyok a buli lelke. – Kikapott egy sört Drake hűtőjéből.

– Hol van az én cuki unokahúgom, Gabby? – kérdezte Cat, átmászva néhány vendég ölén, hogy megölelje a bátyját.

– Horkol az ágyban. Paige is hullafáradt. De muszáj volt megünnepelnem, hogy visszamész az iskolába.

Koccintottak, majd fél karral átölelték egymást.

– Büszke vagyok rád, Cat. Ez nagy dolog.

Noah figyelte, ahogy Cat arca elpirul.

– Ó. Fogd be! – A nő kibújt a férfi karja alól, és Noah azon tűnődött, vajon tényleg zavarban van-e a dicséret miatt. Az a Cat, akit ismert, élvezte a rivaldafényt.

– Kérsz pizzát? Noah hozott – kínálta meg Cat Gannont. Felzaklatta Noah-t, hogy a nő úgy ejtette ki a nevét, mintha nem dugta volna le a nyelvét a torkán egy héttel korábban. Aztán eszébe jutott, hogy nem szabadna ilyesmire gondolnia.

Mit keres itt?

– Azt hiszem, nem hivatalosan már találkoztunk, amikor először forgattunk itt – mondta Gannon, és kezet nyújtott.

Noah megrázta.

– Igen, igen. Jó, hogy visszatértél.

– Örülök, hogy segíthetünk. Jól halad a helyreállítás a városban. Még nem néztem meg Reggie éttermét, de az ottani vállalkozó említette, hogy a tervek szerint halad a kivitelezés.

Noah bólintott.

– Reggie izgatottan várja, hogy hálaadás után újra kinyithasson.

– Jó epizód lesz – jósolta Gannon. – Megszoktad már, hogy tévéstábok járják a várost?

– Nem. Tegnap bementem az élelmiszerboltba, és ott volt egy forgatócsoport, ami Mrs. Pringle-t követte a motoros bevásárlókocsiján.

– Még pár hét, és nem leszünk a nyakadon.

Furcsa, hogy ez már nem is hangzik olyan jól, azok után, hogy megcsókolta Catet.

– Ideje inni! – kiabálta túl Cat a lármát.

Az alkohol lendületesen fogyott, a poharak és az üvegek a mosogatóban tornyosultak.

– Gyerünk, Yates – mondta Cat, és az ajtó felé lökte a férfit. Noah nem tudta megállni, hogy ne gondoljon arra, vajon Cat is érezte-e a szikrát, amikor megérintette.

Kiléptek a hűvös éjszakába. Az ősz átadta a helyét a korai télnek. Nem mintha Noah-t zavarta volna. Aki Merryben nőtt fel, annak a tél volt a kedvenc évszaka.

Bementek egy kisebb, kevésbé új lakóautóba. A kocsik olyan közel voltak egymáshoz, hogy egy szardíniásdobozra hasonlítottak, de úgy tűnt, ez senkit sem zavar.

– A fenébe is, Eddie! Hol vannak a rágcsálnivalók? – kiabálta Cat az apró hűtőszekrény mélyéről.

Mindenki egyszerre fújolt.

– Ezt kapod azért, mert sokáig dolgoztatsz – vágott vissza Eddie jóindulatúan.

A pizzát felfalták, és Merryben ilyenkor már nem lehetett olyan éttermet találni, amelyik nyitva volt.

– Jól van. Megyek a boltba. De ez azt jelenti, hogy olyan dolgokat szerzek be, amiket én szeretek – jelentette ki Cat.

– Jobb, ha valaki vele megy – viccelődött egy produkciós asszisztens.

– Szó szerint egy köpésre van innen.

– Igen, de mi sört és rágcsálnivalót is kérünk – kiáltotta Eddie. – Szükséged lesz segítségre, hogy mindent el tudj hozni.

– Elkísérlek – jelentkezett önként Noah.

Nem volt biztos benne, hogy ki lepődött meg jobban, Cat vagy ő.

– Szükségetek lesz bébiszitterre? – kötekedett Drake.

– Egyikőtöknek sem segítek a holttesttel – szólt közbe Henry.

– Olyan drámaian viselkedtek – panaszkodott Cat. – Két felnőtt ember vagyunk, akik nem kedvelik egymást, de el tudnak menni a boltba anélkül, hogy gyilkosságot követnének el.

– Nem, ha az egyik felnőtt te vagy – mutatott rá Gannon.

Cat meglökte a bátyját, és nyelvet nyújtott rá.

Gannon viszonozta, majd a középső ujjával megdörzsölte a szemét.

– Ó, bocsánat. Úgy tűnik, valami belement a szemembe.

– Mókamesterekkel vagyok körülvéve – nyafogott Cat, és utat tört magának a tömegen keresztül az ajtó felé. – Menjünk, Yates.

23. fejezet

–Olyanok vagytok, mint egy nagy, rendetlen család – jegyezte meg Noah, miközben becsukta maguk mögött a lakókocsi ajtaját. Cat az álláig felhúzta a kabátja cipzárját.

A nő nevetett, lehelete meglátszott a levegőben.

– Tényleg egy család vagyunk. Amikor az emberek ennyi időt töltenek együtt, összecsiszolódnak, akár akarják, akár nem.

– Úgy tűnik, nem bánod – mutatott rá a férfi.

Cat vállat vont, és zsebre dugta a kezét.

– Imádom a munkámat, és azok nélkül a barmok nélkül nem bírnám elvégezni. Nagyon közel állnak hozzám.

Elindultak a parkolóban.

– Meglepett, hogy mennyire törődnek a várossal.

– Jézusom, Noah. Felfogod, hogy ez milyen pökhendien hangzik? Persze hogy érdekli őket a város sorsa. Ők is emberek.

– Ez rosszul jött ki. Mondhatni. Nem erre számítottam, amikor rákényszerítettél a forgatásra.

– Mondtam, hogy nem fogunk átverni – emlékeztette Cat öntelten.

– Igen, de honnan kellett volna tudnom, hogy megbízhatok benned? Nem várhatod el tőlem, hogy elhiggyem, minden csapat ennyire gondos lenne, mint amilyenek ti vagytok.

– Nem, természetesen nem. Nem minden csapat egyforma. Az enyém történetesen minden tekintetben jobb a többinél.

– Eddig nagyszerűnek tűnnek.

– Annyira feszült vagy, csodálkozom, hogy nem kaptál még agyérgörcsöt. Miért várod mindig, hogy valami rossz történjen?

Cat egy olyan fájó pontra tapintott, aminek a létezését csupán most fedezte fel.

– Nem vagyok olyan rossz.

A nő a levegőbe ugrott, majd két lábbal landolt a mozgásérzékelős ajtó előtti szőnyegen.

– Mikor szórakoztál utoljára? – kérdezte Cat, és odalökött egy bevásárlókocsit a férfinak.

– Hat nappal ezelőtt, a sikátorban.

– Hmm. – A nő pillantása semmit nem árult el. – Kíváncsi voltam, hogy felhozod-e ezt a témát. Nem tudtam eldönteni, hogy bocsánatot kérsz, vagy úgy teszel majd, mintha meg sem történt volna.

A nő a rágcsálnivalók felé vette az irányt. Noah a bevásárlókocsi fogantyújára támaszkodott, és követte őt. Az üzlet tizenegy után szinte teljesen kihalt volt.

– Néhány meggondolatlan csókon kívül mit szoktál még szórakozásból csinálni? – kérdezte Cat, miközben egy zacskó tortillát és egy üveg szószt tett a kocsiba.

– Mostanában elfoglalt voltam.

– Kosárlabda hétvégén a srácokkal?

Noah megrázta a fejét.

– Nem.

– Whiskyklub?

– Dehogy.

– Könyvklub? Darts? Karaoke? 5 km-es futás? Baseballkártyák gyűjtése?

– Egyik sem – ismerte el Noah.

Cat csettintett az ujjaival.

– Társastánc?

Noah felkapott egy zacskó perecet, és bedobta a kocsiba.

– Úgy nézek ki, mint aki szeret táncolni?

Cat megvonta a vállát.

– Még nem láttam, hogy pofára estél volna. Lefogadom, hogy a nők jól éreznék magukat a táncparketten melletted.

Cat King flörtöl vele. Flörtöl. A férfi ezen a területen szintén berozsdásodott.

– Olvasni szoktam. Megtanulok olyan ételeket készíteni, amiket Sara a Pinteresten talál. És edzek. – Amikor ezt hangosan kimondta, olyan unalmasnak hangzott, mint egy kómás beteg élete.

– Noah, muszáj szórakoznod egy kicsit. Különben csak egy adófizető robot vagy. – Megállt a süteményes részleg előtt, és felnyögött. – Az összeset akarom.

– Nem kaphatod meg mindet.

Rámutatott a férfi arcára.

– Látod? Megint előbújt belőled Mr. Felelősségteljes. Valójában nem fogom mindet megvenni, de amikor azt mondod, hogy nem kaphatom meg az összeset, tulajdonképpen még vonzóbbá teszed ezt a lehetőséget.

– Olyan vagy, mint egy lázadó kamasz. Senkinek sincs szüksége harminchatféle sütire.

Cat dacosan bedobott négy csomagot a kocsiba.

– Nevetséges vagy – mondta Noah.

– Nézd, én csak segíteni próbálok neked. Ha ezt a hozzáállást és logikát fogod alkalmazni Sarával kamaszkorában, akkor egy ellenállhatatlan rosszfiú karjaiba taszítod majd, aki egy felfüggesztésre lesz attól, hogy kirúgják az iskolából.

– Miért ragaszkodsz ahhoz, hogy szülői tanácsokat adj nekem? Nincs is gyereked.

– Lemaradsz a szülői lét legjobb részéről. – Cat két csomag Oreót dobott a kocsiba.

– Mi a legjobb része a szülői létnek? – kérdezte fáradtan Noah.

Cat egy zacskó csokis kekszet lökött a kocsiba.

– Látni, ahogy a gyereked rátalál önmagára.

Úgy beszélt, mint a volt felesége.

– Mit javasolsz, mit tegyek? – kérdezte, és egy kicsit tartott a választól.

– Talán vegyél vissza a parancsolgatásból, és nézd meg, hogy magától milyen döntéseket hoz. Lazíts egy kicsit.

– Most azt mondod, hogy lazítsak, de várj, amíg a te felelősséged lesz, hogy a másik ne csupán életben maradjon, de jó emberré is váljon – vitatkozott a férfi.

– Szállj be a kocsiba, Noah.

A férfi meglepetten pislogott.

– Tessék?

Cat a férfi felé tolta a kocsit.

– Szállj be a bevásárlókocsiba.

– Bele?

– Megmutatom, hogyan kell lazítani. Most pedig szállj be az átkozott kocsiba.

A férfi csak bámult rá, és próbálta felfogni, mit mond.

– Én nem…

– Üres a bolt. Senki sem fogja látni, hogy a polgármesterük hülyét csinál magából. Nem aggódhatsz amiatt, hogy mit gondolok rólad, mert így is az a véleményem, hogy egy karót nyelt öltönyös vagy, akinek dühkezelési problémái vannak. Plusz fogadok veled. Úgysem mered megtenni.

Noah idiótának érezte magát, ahogy az egyik lábát a kocsiba tette.

– Egyáltalán elbír engem? – motyogta.

– Ne húzd az időt. – Cat elkotorta Noah útjából a sütiket meg a csipszet, és keresztbe fonta a karját a mellkasán.

Noah befejezte a beszállást, majd leült, és egészen az álláig felhúzta a térdét.

– Hurrá! Ez annyira jó móka, hogy alig bírom magam visszafogni – morogta.

A nő elvigyorodott.

– Nevetségesen nézel ki.

– Tudom, hogy nevetségesen nézek ki. Nem értem, mi fontosat tanulhatnék ebből a lazításról.

– Kapaszkodj – szólt rá Cat. Megragadta a kocsi fogantyúját, és szaladni kezdett.

Noah a kocsi oldalába kapaszkodott, miközben végigszáguldottak a folyosón.

– Vihíííííí! – Cat felugrott az italtartó rácsra, és hagyta, hogy a bevásárlókocsi szabadon guruljon. A kerekek tiltakozva csikorogtak a súlyuk alatt, és oldalra kanyarodva a salsaszószok felé suhantak.

Noah majdnem kiugrott a kocsiból, hogy mentse magát, amikor Cat leszállt hátulról, és megállította magukat. A kocsi eleje két centire volt a szószosdobozoktól.

– Megőrültél – morogta Noah.

– Jól éreztem magam. Szörnyű volt – gúnyolódott Cat.

– Most már kiszállhatok?

– Nem! A sör és a fagylalt következik. – Cat ismét kocogva indult el, Noah pedig hanyatt dőlt.

Érezte, ahogy a nő felpattan mögé, és hallotta, ahogy nevet, miközben a kocsi végigrobogott az üzlet hátsó részén. Noah megfordult, hogy lássa őt. Cat a fogantyút markolta, és látszólag élvezte a szellőt az arcán. Elérte, hogy az ostoba viselkedés szórakoztatónak tűnjön.

A nő lelassította a bevásárlókocsit, amikor észrevette a hűtőket.

– Hogy fordulhat elő, hogy ettől a viselkedéstől nem jössz zavarba, de amikor valaki gratulál az iskoládhoz, úgy nézel ki, mintha azt szeretnéd, hogy megnyíljon alattad a föld? – kérdezte Noah, miközben a fagylaltválasztékot nézegették.

– Ez könnyű kérdés. Semmi személyes nincs abban, ha úgy száguldozok az élelmiszerboltban, mint egy őrült. Nincsen semmi tétje a dolognak. Azonban az iskola? Az a jövőm, és remélhetőleg nemcsak nekem, hanem több száz másik nőnek is. Szerencsés voltam. Olyan családban nőttem fel, ahol senkit nem érdekelt, hogy vaginád vagy péniszed van. Mindenképpen segítened kellett a családi vállalkozásban. Lehetőségem volt, sőt elvárták tőlem, hogy tanuljak.

– A szüleid besegítenek a vállalkozásba? – faggatta Noah.

Cat megrázta a fejét, és átnyújtott neki egy doboz mentás-csokis jégkrémet. A férfi visszaadta neki.

– Nincs tál. Próbálj valami olyat keresni, amit meg tudunk fogni.

A nő visszatette a jégkrémet, majd egy másik hűtőhöz tolta a férfit.

– Anyukám időnként az irodában dolgozott. De apám a család akadémikusa. Történelmet tanított egy brooklyni magániskolában… ha valaha kalapácsot látsz a kezében, fuss az ellenkező irányba. Anya otthon maradt velünk, és néha segített Nonninak a könyvelésben. A nagyapám és Nonni szemeltek ki minket Gannonnal a trónörökösöknek.

– Hogyan jutottál el egy családi építőipari vállalattól a televízióig?

Cat elvigyorodott, és egy doboz Snickers jégkrémet dobott a kocsiba.

– Ez az én zseniális ötletem volt. Amikor nagyapa meghalt, a cég majdnem csődbe ment. Szar volt a gazdasági helyzet. Senki sem épített vagy vásárolt ingatlant, így hónapok választottak el attól, hogy végleg lehúzzuk a rolót. Az tönkretette volna Nonnit. Azért a vállalatért dolgoztak egész életükben, és kis híján elveszítette nagyapával együtt. – Cat megrázta a fejét.

– Mit csináltál?

– Az éjszaka közepén támadt egy őrült ötletem… akkoriban egyikünk sem tudott aludni. Másnap reggel kivittem egy videókamerát az építkezésre, és felvettem néhány jelenetet, amiben Gannon vitatkozott velem rombolás közben. Aztán elküldtem a csatornának. Két hónappal később felhívtak minket, és most itt vagyunk.

– Úgy látom, erre a munkára teremtettek. – Noah a pálcikás jégkrémekre mutatott, és Cat odadobott neki egy dobozzal.

– Ezt inkább bóknak veszem.

– Annak szántam. Otthonosan mozogsz a kamera előtt, és nagyon kompetens vagy mögötte is.

– Hát, ma tele vagy bókokkal – jegyezte meg Cat.

– Úgy érzem, rosszul ítéltelek meg. Egy kicsit – ismerte el Noah.

– Ó, úgy érted, akkor, amikor megvádoltál, hogy elraboltam a lányodat, és kihasználom a városodat?

Noah grimaszolt. Seggfejként viselkedett. Erre nem volt mentség.

– Hé, nem vehetnénk fánkot is? – kérdezte témát váltva.

*

Hat szatyor édességgel és sörrel megpakolva vágtak át a parkolón. Noah végignézett az úton, ami kettészelte a főutcát. Megrázta a fejét.

– Tudod, mostanra már elkezdtük volna feldíszíteni az utcai lámpákat a belvárosban – sóhajtotta.

Cat megállt, és követte a férfi tekintetét a dísztelen sötétbe.

– Az idei év más lesz, de nem feltétlenül rosszabb.

Noah megint sóhajtott.

– Nem csak a hagyományokról meg a díszekről van szó, amik vagy fél évszázada megvannak. A szép gyerekkori emlékeim mind az évnek ebből a szakaszából valók. És most ilyen sötétnek látni… – Megrázta a fejét. – Olyan, mintha elmaradnának az ünnepek.

Cat nagyot sóhajtott.

– Ezt főleg azért tartogattam meglepetésnek, hogy felbosszantsalak.

– Mit?

– Gyere utánam!

A nő egy teherautóhoz kísérte a férfit a Lakókocsifalu szélén, és letette a csomagjait. Felmászott a kocsira, megragadta a kilincset, és felfelé tolta a gördülő ajtót.

– Azok…

– A világító piros orrú rénszarvasok a lámpákra – mondta Cat.

Noah szóhoz sem jutott. Egyetlen elejtett megjegyzés, egyetlen lehetőség, hogy a bőre alá férkőzzön, és Cat kapva kapott az alkalmon.

– Egyszerre vagy ördögi és nagyon nagylelkű.

A nő zsebre dugta a kezét, és a szépen egymásra pakolt dekorációkat nézte.

– Az vagyok, ugye? Szóval, fel akarod rakni őket?

24. fejezet

Ki gondolta volna, hogy mosolyt csal Noah Yates arcára, ha hajnali kettőkor létrán lopakodik a főutcán? Cat figyelte, ahogy az utolsó hivalkodó rénszarvast is felerősíti a lámpaoszlopra.

A férfi vigyorogva nézett rá, az arca a levegőben vágtató Rudolf piros és fehér fényében fürdött, Cat pedig érezte, hogy összerándul a gyomra. Már rég ágyban kellett volna lennie. Egy órával ezelőtt ágyba parancsolta a nindzsamanókból álló csapatuk többi tagját, hogy legalább néhány kipihent arc legyen a reggel hétkor kezdődő forgatáson.

De látni, ahogy Noah élvezi a csintalan jótettet… nos, megérte a kialvatlanságot.

A férfi nem is volt olyan karót nyelt, mint amilyennek Cat gondolta. Valamikor megsérült. Emiatt lett olyan irányításmániás, túlféltő és felelősségteljes. Ez volt a megküzdési mechanizmusa. Megemlítette, hogy talán soha nem tanulta meg, hogyan érezze jól magát. Nyilvánvalóan nem sejtette, hogy egy ilyen kihívás milyen hatással van a nőre. Cat már el is kezdett tervezgetni.

Noah óvatosan lemászott a létráról, és vigyorogva nézte, ahogy Rudolf orra pirosan világít.

– Förtelmesek, ugye? – kérdezte vidáman.

– Abszolút – értett egyet Cat. – Merry imádni fogja őket.

– Nem kellett volna filmre venned? Úgy értem, ez nem olyasmi, ami jól mutatna a képernyőn? – kérdezte Noah.

Megvolt rá az esély, hogy a rénszarvaslámpákat le kell majd szerelni, hogy felvegyék a felrakásukat, de megérte ez a kis pluszmunka, hogy lássa Noah-t és a város lakóit másnap, vagyis aznap mosolyogni.

– Á, majd Paige kitalál valamit – válaszolta Cat ásítva.

– Jobb, ha hazaviszlek – jegyezte meg Noah, ahogy az órájára nézett, és összerezzent.

– Három sarokra lakom innen – mondta Cat. – Azt hiszem, a világító Rudolfok mutatják majd az utat.

– Nem fogsz egyedül hazasétálni.

– Miért? Nem bízol Merry sötét utcáiban?

– Az utolsó bűncselekmény három évvel ezelőtt történt a városban. A forró csokoládéval kapcsolatos bűntett volt. – A nő mellé lépett.

– Ettől nyilván az egekbe szökött a bűnözési ráta – mondta Cat.

– A bűnözési ráta akkor szökött az egekbe, amikor megtámadtad Regist a kocsmában az utolsó látogatásodkor a városban.

– Ó, tessék. Hibáztasd nyugodtan a nőt.

– Részeg voltál, és betörted a fickó orrát – érvelt Noah.

– Megfogta a seggemet. Kétszer. A második alkalommal világossá tettem, hogy a kezének semmi keresnivalója azon a testrészemen.

– Ó. – Noah bosszúsnak tűnt. – Gondolom, nem lehetett volna erőszakmentesen véget vetni a dolognak…

– Tekerjünk előre néhány évet. A lányod elmegy szórakozni, és egy srác elkezdi fogdosni. Mit tegyen?

– Törje be a kibaszott orrát – vágta rá Noah azonnal.

Cat felnevetett.

– Erről beszélek. Lehet, hogy időnként szeretem kiereszteni a gőzt, de nem vagyok egy forrófejű celeb, aki egy rakás ügyvédet foglalkoztat, hogy elsikálják a mocskát. Oké, talán forrófejű celeb vagyok, de nem keresem a bajt.

– Értem. Sajnálom, hogy rosszul ítéltelek meg.

– Hát ez igazán nagylelkű tőled – vigyorgott Cat. – Ígérem, hogy a bűnözési ráta nem fog megint az egekbe szökni, amíg a városban vagyok.

– Merry túl jóindulatú hely a bűnözéshez – mondta Noah.

– Akkor miért kísérsz haza?

– Talán nem is olyan szörnyű a társaságod, amikor nincsenek a közeledben kamerák, és nem az az életcélod, hogy egy csomó olyan dologra vegyél rá manipulációval, amiket nem is akarok megcsinálni.

– Tévedtél velem kapcsolatban, és tévedni fogsz azzal kapcsolatban is, hogy mire vagyok képes – jegyezte meg a nő magabiztosan. Cat élvezte a közöttük pattogó szikrákat. Vajon megcsókolja majd, amikor visszaérnek a lakókocsijához? Vajon be fogja hívni a férfit?

– Hajlandó vagyok elismerni, hogy valószínűleg tévedtem veled kapcsolatban. De akkor sem fűzök túl nagy reményeket a fesztiválhoz. Csodát te sem tudsz tenni.

– Ó, dehogynem. Én vagyok Merry egyszemélyes csodája. – Az egyik ujjával az állára koppintott. – Próbálom kitalálni, hogy mit kérjek tőled, amikor az idei karácsonyi fesztivál több bevételt hoz a városnak, mint az eddig legjobban sikerült rendezvény.

A férfi felnevetett.

– Csodálom az önbizalmadat. Még akkor is, ha elment az eszed.

– Tudod, nem baj, ha hiszel. Nem kell állandóan a legrosszabbra készülni. – Könnyedén mondta, de Cat észrevette a Noah arcán átsuhanó árnyékot.

– Néha csak akkor tudod elkerülni a csalódást… és a fájdalmat, ha felkészülsz a legrosszabbra.

Cat nem a karácsonyi ünnepségről beszélt, és nem is arról, hogy mit tud vagy nem tud teljesíteni az ígéretéből. Noah-ban olyan szomorúság lakozott, amit Cat korábban nem vett észre.

Cat meglepetésére csendben sétáltak még egy háztömböt az utca közepén. Merry mélyen aludt körülöttük. Míg a rénszarvasokkal dolgoztak, az égbolton gomolygó felhők eltakarták a csillagokat.

– Nézd! – szólalt meg, és a férfi karjára tette a kezét. Az utcai lámpa és Rudolf lágy fénykörében megpillantották. A hópelyheket.

– Nagyszerű. Elfelejtettem megkérdezni, hogy járnak-e a hókotrók – mondta Noah. – Holnap délutánra állítólag néhány centi havazás várható. Fogalmam sincs, hogy a sókészletünk mekkora részét tette tönkre az árvíz. És ez azt jelenti, hogy az iskolában is hószünetet kell majd elrendelni.

A telefonjáért nyúlt, mintha minden problémát azonnal meg akarna oldani.

Cat megszorította a férfi karját.

– Fogd be, és nézd, Noah. Az első hópelyhek tele vannak varázslattal.

A férfi nézte, de nem a havat. A nőt figyelte.

– Szerencséd, hogy csak szállingózik, különben a világ legnagyobb hógolyójával vernélek pofán – fenyegetőzött Cat, miközben felemelt fejjel nézte a hulló hópelyheket.

– Ezt ki is nézem belőled.

A nő a férfiba karolt, és kiélvezte a pillanatnyi bizonytalanságát, majd lassan végigsétáltak a főutcán, miközben a hó csendesen hullott körülöttük.

A Lakókocsifaluban minden csendes volt. Kábeleken és zsinórokon léptek át a nő lakókocsijának lépcsőjéhez. Döntenie kellett.

Cat megfordult, hogy Noah-ra nézzen.

A férfi lágyan bámult rá.

– Gratulálok az iskoládhoz, Cat.

– Gratulálok a rénszarvasodhoz, Noah.

– Hópelyhek vannak a szempilládon – suttogta.

– Neked is. – Cat a férfi arca felé nyújtotta a kezét, hogy leseperje a sötét hajában összegyűlt havat. Azonban Noah megállította. Megszorította a csuklóját, ahol a kabátja ujja és a kesztyűje között kilátszott a bőre.

A férfi felfelé fordította a nő tenyerét, és kesztyűs kézzel végigsimította a tetoválását.

– Hát, az ördögbe is.

– Mi a baj?

– Tudod, ugye?

– Mit tudok? – kérdezte Cat.

– Találkoztunk már korábban is – mondta még mindig a lány csuklóját bámulva.

– Elég sokáig tartott, mire rájöttél – felelte Cat könnyedén. Megpróbálta elhúzni a kezét, de a férfi nem engedte.

Mélyen a szemébe nézett.

– Fogalmad sincs, hányszor éltem át újra azt a pillanatot. Hányszor gondoltam arra, vajon találkozhatok-e veled, hogy megköszönjem. Hogy azok a másodpercek rávettek, hogy mindent újragondoljak az életemben…

Cat visszatartotta a lélegzetét, várva, hogy Noah befejezze a mondandóját. Kíváncsi volt, vajon a férfi érzi-e, mennyire gyorsan lüktet a pulzusa az ujjbegyei alatt.

– El akartad mondani? – kérdezte.

– A megfelelő pillanatra vártam – ismerte be.

– Mint a rénszarvasokkal?

– Azért hallgattam, hogy a megfelelő pillanatban az orrod alá dörgöljem. Valami olyasmit akartam mondani, hogy: „Tudod, mit bánok a legjobban? Hogy kimentettelek az árvízből.” Bumm. Nyertem. Aztán beülnék egy limuzinba, mert az menőbb, mint a furgon, és elhajtanék, te pedig egész hátralévő életedben bánnád, hogy ilyen pöcs voltál.

– Nagyon sokat gondolkodtál ezen.

– Ez a fantázia sok hideg éjszakán tartott melegen.

– Más fantáziák is melegen tartanak éjszakánként? Nem. Várj csak, összezavarsz, mint mindig. Valamit el kell mondanom.

– Ne drámázz. – Cat hirtelen ideges lett. Nem akarta tudni, mit akar mondani Noah. Szeretett volna visszatérni a flörtöléshez, a könnyedséghez.

– Megmentetted az életemet, Cat.

A nő tiltakozni kezdett, de Noah a szája elé tette a kezét.

– Fogd be, Cat. Megmentetted az életemet, aztán hagytad, hogy seggfejként viselkedjek veled.

A nő elvigyorodott a férfi tenyere alatt.

– Egyszer sem vágtad a fejemhez, hogy itt voltál közvetlenül a katasztrófa után, és kirángattad a vízből a barátaimat meg a szomszédaimat.

Cat levette Noah kezét a szájáról.

– Nem csak én voltam kint a hajón. Szóval ne csinálj hőst belőlem. Csupán egy átlagos ember voltam, aki azt tette, amit az átlagos emberek tesznek, beleértve téged is.

– Megcsókoltalak, amikor azt hittem, hogy nem kedvellek – jegyezte meg Noah.

– Igen? És?

– Szóval mit fogok csinálni most, hogy tudom, neked köszönhetem az életemet?

– Noah, én vagyok a tévésztár. Nekem kellene ilyen teátrálisan viselkednem. Mindenképp felbukkantál volna a víz alól, maximum messzebbről kellett volna a fedélzetre húznunk.

A férfi megrázta a fejét.

– Hadd köszönjem meg, Cat.

Cat fellépett a lakókocsihoz vezető első lépcsőfokra, így szemtől szemben álltak egymással. Megragadta Noah-t a vállánál fogva, és közelebb húzta magához.

– Nem, nem hagyom, hogy megköszönd. De azt igen, hogy megcsókolj. És aztán hazaküldelek, mert a szadista edzőm három óra múlva videóhívásban fog gyötörni, nehogy kiszakadjon a nadrágom a pluszkilóimtól.

– Nem semmi nő vagy, Catalina King.

– Nekem mondod? – jegyezte meg viccesen Cat.

Aztán a férfi megcsókolta. Cat lehunyta a szemét. A férfi ajkának határozott, meleg érintésétől kellemes forróság árasztotta el a testét. Megdermedt lábujjai felengedtek, és Cat belevetette magát a csókba. Szinte dorombolt. Noah felmordult. Aztán a férfi szétválasztotta Cat ajkait a nyelvével. Érezte az ízét: a sört és a pizzát, valamint a felszín alatt kavargó nyers szenvedélyt. Hagyta, hogy a férfi legyen az agresszor… legalábbis amíg nem bírta tovább a kínzást.

Ahogy a férfi nyelve ritmikusan siklott ki-be a szájába, a nő megszűnt létezni. Muszáj volt részt vennie a csókban, irányítania a mozdulataikat. Győzni akart. Megmutatta a férfinak, hogyan szereti, ha megcsókolják.

Kesztyűs ujjaival Noah kabátjának hajtókájába markolt, magához vonva őt, még akkor is, amikor hátrahúzódott.

– Azért csókolsz meg, mert azt hiszed, hogy tartozol nekem? – kérdezte Cat.

– Azért csókollak, mert kívánlak.

– Jó válasz. – Cat nem igazán kapott levegőt. Éppen a férfi kabátja alá dugta a kezét, ugyanis kétségbeesetten vágyott a bőre érintésére, a teste melegére, amikor Noah megállította. Elkapta a nő csuklóját, és vonakodva elszakadt a szájától.

– Az edződ. Hajnali ötkor – emlékeztette Noah.

– Igen. Edző – lihegte Cat.

– Még nem fejeztem be a köszönetmondást – figyelmeztette Noah.

– Még nem fejeztem be a csókot.

Noah megfogta a nő kezét, megfordította a tenyerét, és gyengéd csókot nyomott a tetoválásra a száguldó pulzusa fölött. Cat még soha életében nem ájult el egyetlen férfitól sem. Lehet, hogy egy új szerszámtól vagy egy tökéletes tűsarkú cipőtől igen. De férfitól még soha.

Ez teljesen új érzés volt.

– Jó éjt, Catalina.

– Jó éjt, Noah.

25. fejezet

–Nyitom – kiáltott hátra Noah a válla fölött, miközben kisietett a nyüzsgő konyhából a bejárati ajtóhoz. Mögötte épp heves vita zajlott a kanadai szalonnáról és az omlettről a családok között, és miután egy újabb álmatlan éjszakát töltött Catalina Kingről álmodozva, örült, hogy elkerülheti a konfliktust.

Aznap havazott, ahogy azt előre megjósolták. Merryben ez a második ilyen nap volt egy héten belül, ugyanis egy újabb vihar vonult át felettük közvetlenül az első után. Míg a lánya győzelemittasan a levegőbe emelte a karját, amikor a férfi azt mondta, visszamehet aludni, Noah a régi, ismerős rosszulléttel küzdött, amely a gyomrát marcangolta.

Gyermekkorában a havazás nem sok okot adott az ünneplésre. Az, hogy otthon kellett maradnia, távol az egyetlen mentsvárától? Félt, és rosszul volt a gondolattól, hogy nem menekülhetett el az iskolába. Meglepte, hogy még felnőttként is eluralkodtak rajta ezek az érzelmek. Mámorító örömmel töltötte el, hogy a lánya nem élt át ehhez hasonló rettegést. És talán egy napon ő is képes lesz megbocsátani és továbblépni.

Azonban egyelőre elrejti ezt az érzést, a rossz emlékeit. Ő lesz a szerető édesapa, aki gondoskodik róla, hogy a lányának soha ne kelljen félnie.

Nagy lendülettel nyitotta ki a bejárati ajtót, hátha a hóesés eltereli a figyelmét a baljós gondolatairól.

A hógolyó pont a mellkasán találta el.

Dermedten állt, és pislogva meredt a pólóján szétterült hóra.

– Öt percetek van, hogy elkészüljetek – jelentette ki Cat, és egy újabb hógolyót emelt a magasba.

Noah bebújt az ajtó mögé, és onnan kukucskált ki.

– Öt perc mire?

– Te és Sara. Meleg, lehetőleg vízhatlan ruhát vegyetek fel. Öt perc. Gyerünk!

A férfi némán bámult rá, és próbált megszólalni. A nő kobaltkék színű kötött sapkát viselt, ami szépen kiemelte mézszőke hajának ragyogását. A kabátját nyakig becipzározta, és eltakarta a csuklóján lévő tetoválást, amely megváltoztatta az életét. A kesztyűje vastag volt, és passzolt a sapkához. Térdig érő hócsizmát vett fel.

– Gyerünk! – mondta a nő, és hátrahajlította a karját, mintha képen akarná dobni a férfit a tartalék hógolyóval.

Ez jobban hangzik, mint az omletten veszekedni, döntötte el Noah.

– Sara! Keresd meg a sínadrágodat! – kiáltotta, és felkocogott a lépcsőn.

Nyitva hagyta a bejárati ajtót, hogy Cat bejöjjön, ha akar.

– Sara! – kiáltotta újra, és berontott a lánya szobájába.

– Jézusom, apa. Hószünet van. Nem alhatnék egy kicsit tovább? – kérdezte a lány, és elégedetlen pillantást vetett az apjára a paplanja alól.

– Cat van itt. Azt akarja, hogy melegen öltözzünk fel…

– Négy perc! – kiáltotta Cat az előszobából.

Sara fél másodperc alatt álmos kamaszból energikus gyerekké változott. A padlóra dobta a paplanját, és kiugrott az ágyból.

– Szia, Cat! – üvöltötte.

– Szia, Sara! Siessetek, Yatesék! Mozogjatok már! – harsogta Cat.

Sara hisztérikusan felkacagott a szobájában. Noah addig kotorászott a saját szekrényében, amíg megtalálta a soha nem hordott sínadrágját, egy régi hócsizmát és egy termopulóvert.

Idiótának érezte magát, és fogalma sem volt, hová viszi őket Cat. Őt ismerve, biztos valami megrendezett hógolyócsatát akar lefilmezni. Vagy a semmi közepére viszi őket, hogy megigyanak néhány felest. Várj, ezt felejtsd el. Nem kérné Sarát arra, hogy piáljon.

A bal csizmája fűzőjével babrált, és a télikabátja után kutatott a szobájában, amit a hólapátoláshoz és a tél közepén rendezett szalagátvágási ünnepségekre tartogatott.

– Gyerünk! Indul a busz – szólt Cat.

– Siess, apa! – Sara vigyorogva futott el az ajtaja előtt, és Noah érezte, hogy megkönnyebbül.

Lerohant a lánya után a lépcsőn, és közben tovább kereste a kesztyűjét.

Az ajtóban találkoztak. Cat rávigyorgott, és Noah érezte, hogy melegség járja át a vérét. A nő úgy nézett ki, mint egy angyali ördög, gyönyörű volt, és rosszban sántikált.

Noah mellkasához vágott egy tálcát.

– Menjünk, polgármester úr. – Átnyújtott egy másik tálcát Sarának.

Sara a homlokát ráncolta.

– Egy menzán eszünk?

– Ó, milyen szegényes a képzelőerőd – cukkolta Cat. Lesétált a verandáról, és végigment a járdán. – Kövessetek, kis hónyuszikáim.

*

A régi középiskola előtti domb tele volt a hóba taposott nyomokkal. Két tucat gyerek meleg ruhában suhant lefelé a friss, fehér havon, majd visszabattyogott, hogy újra lecsússzon. Egy másik csoport, ahol szülők is voltak, hóvárat és iglukat épített. Megint mások egy Kázmér és Huba-féle hóemberhadseregen dolgoztak.

– Íme – jelentette ki Cat, és széttárta a karját, hogy bemutassa a káoszt.

– Mi ez? – kérdezte Noah csodálkozva.

– Ilyen egy igazi hószünet – magyarázta Cat. – Leszánkózunk a tálcán a dombról, aztán, gondolom, mindenkinek szétrúgjuk a se… popóját egy hatalmas hógolyócsatában.

– Versenyezzünk a csúcsig – visította Sara, és sprintelni kezdett a domb felé.

Cat felnevetett.

– Ugyan már, Noah. Nem hagyhatod, hogy legyőzzön. Azzal irreális elképzelései támadnának a saját teljesítményéről.

Egy teljes másodpercbe telt, mire a férfi megmozdította a lábát. Egy pillanatig ott kavargott benne a kétség, az öröm, és minden egyéb érzelem a kettő között. Azonban a lökés, amivel fenékre ültette Catet a hóban, megadta a kellő lendületet, hogy kövesse a lányát a domb tetejére.

Sara majdnem legyőzte. De a férfi elkapta a csuklyáját, és hátrarántotta a hóba.

– Én nyertem! – kiáltott hátra a válla fölött, miközben lefutotta az utolsó tíz métert a csúcsig.

– Apa! – ordította Sara. De nem düh vagy kamaszos rosszallás volt a hangjában. Hanem színtiszta öröm.

Noah visszakocogott, kihúzta a lányát a hóból, majd tovább nevetve visszamászott a csúcsra. Cat kifésülte a havat a hajából, és csatlakozott hozzájuk.

– Szép volt, Yates – vigyorgott. – Nagyobb benned a versenyszellem, mint hittem.

– Szóval kajás tálcákon fogunk szánkózni? – kérdezte Sara.

– Igen – válaszolta Cat, és ledobta a saját tálcáját a lába előtt csillogó fehér hóra. – Egy csomó ilyet találtam a régi konyhában – mondta Noah-nak.

Noah letette a tálcáját az övé mellé.

– El fogok süllyedni, mint egy kő – jósolta.

– Akkor, azt hiszem, meg fogunk előzni – vágta rá Cat kacsintva.

– Igen! Megsemmisítő vereség lesz! – kiáltotta vidáman Sara.

Noah a szemét forgatta.

– Túl sokat lógtál Aprillel, Szótár kisasszony.

– Pf! Nincs ennél jobb szöveged? – cukkolta Sara.

– Nincs. De nincs rá szükségem, amikor ezt is megtehetem! – Noah felugrott a tálcájára, előrelökte magát, és érezte, ahogy a tálca csúszik és csúszik az alatta lévő kemény hórétegen. Túl hosszú volt a lába. A sarka folyton belemélyedt a hóba, ami megállította a siklását.

Felhúzta a lábát a tálcára, majd ismét előrelökte magát. Nem ez volt épp a legkecsesebb távozás.

– Nem hagyhatjuk, hogy nyerjen! – kiabált mögötte Sara, miközben a férfi nem túl tiszteletre méltó sebességgel csúszott lefelé a dombon.

– Megtollak – ajánlotta Cat.

Aztán a férfi meghallotta Sara örömujjongását, és egy rózsaszín folt suhant el mellette.

– Jézusom, Sara, légy óvatos! – kiáltott utána.

Cat jelent meg a bal oldalán. A nő megragadta a karját, és a lendületét kihasználva gyorsabban húzta a domb aljára.

Sara leesett a tálcáról, és hanyatt fekve bámulta a felhőtlen égboltot.

– Sara! Jól vagy? – kérdezte Noah, amikor Cattel együtt megálltak a lány mellett. Lekászálódott a tálcájáról, és térdre ereszkedett a lánya mellett.

Sara vigyorogva felült, és arcon vágta a férfit egy hógolyóval.

– Én nyertem!

Cat is csatlakozott a mókához, és egy marék havat kanalazott Noah kabátjának nyakába.

– Ne fogjatok össze ellenem! – kiáltotta Noah.

– Sajnálom, polgármester úr. Nem ön dönt a hószünet szabályairól – jelentette ki Cat vidáman.

Puszta önvédelemből teperte le a nőt a földre. Sara visítva kacagott, amikor Cat havat köpködve felült.

A nő is nevetett, és a hangja egyenesen a férfi lelkéig hatolt. A tökéletes fenekével a húszcentis hóban ült, ami gyémántként csillogott a kéklő napsütésben. Noah érezte, ahogy hevesen megdobban a szíve.

De nem volt ideje ezen rágódni. Cat King nem hátrált meg a kihívásoktól. Rávetette magát a férfira, és együtt gurultak le az utolsó néhány méteren a domb aljáig. A gyerekek nevettek és kiabáltak körülöttük. A hó vakítóan csillogott és jéghideg volt alattuk. Azonban Noah csak Catre figyelt. Mogyoróbarna szemében szürke és zöld árnyalatok szikráztak az örömtől. Szélesen, őszintén vigyorgott, ahogyan csak a magánéletében szokott.

A férfi királynak, istennek, hősnek érezte magát, amiért ilyen mosolyt csalt a nő arcára.

– Apa! – kiáltotta Sara. – Csináljuk még egyszer!

– Hallottad a főnököt – mondta Noah, és megcsiklandozta Catet a több réteg ruháján keresztül. – Csináljuk még egyszer.

– Van néhány dolog, amit szívesen megismételnék veled – suttogta Cat.

Noah érezte, ahogy elönti a forróság, olyannyira, hogy attól félt, el fog olvadni alattuk a hó.

– Talán van néhány olyan is, amit szívesen kipróbálnék veled – ismerte el Noah lélegzet-visszafojtva.

– Hmm – mondta Cat.

Egy hógolyó találta el Cat arcát, és Noah-nak is jutott belőle.

– Hé! – kiáltotta Cat, de Sara már az ellenkező irányba futott, és közben úgy röhögött, mint egy őrült.

Cat talpra ugrott, és felrántotta Noah-t.

– Elnézést, de meg kell ölnöm a lányodat.

Noah figyelte, ahogy a nő, aki megmentette az életét, üldözőbe veszi, majd leteperi a lányát, akinek a szívét köszönhette.

– Boldog hószünetet, Noah! – Paige, aki egy rózsaszín batyut egyensúlyozott a csípőjén, vidáman integetett. Gannon melegítőnadrágban és sídzsekiben grimaszolt a felesége karjában lévő babára.

– Boldog hószünetet – válaszolta Noah, és odalépett hozzájuk.

– Látom, hogy a testvérem dominálni akarja Merry ifjúságát – jegyezte meg Gannon szárazon, és az állával Catre mutatott.

Noah végignézte, ahogy a nő a hóba nyomja Sara arcát, majd figyelmeztetésként egy hógolyót dobott egy csapat tizenéves fiú felé, akik hadat üzentek neki.

– Úgy tűnik, a gyerekek kedvelik őt – jegyezte meg Noah.

– Azért, mert ő is egy nagy gyerek – vágta rá Gannon szárazon. – Felismerik, hogy közéjük tartozik, nem igaz, Gabby baba? – Gannon kikapta a gyereket Paige karjából, és a levegőbe dobta.

Az örömteli visítás mindannyiukat megnevettette.

– Te jó ég, Gannon. Kérlek, ne ejtsd le – mondta Paige a fejét rázva.

– Soha nem hagynám, hogy leessen – ígérte Gannon. Noah pontosan tudta, mire gondol a férfi. Volt valami az apaságban, ami olyan ajtókat nyitott meg a szívében, amiknek a létezéséről korábban nem is tudott. És néha, amikor nem bírt aludni, azon tűnődött, vajon a saját apjában miért nem támadtak fel ezek az atyai érzések.

– Ma nem dolgoztok? – kérdezte Noah Paige-től. Úgy tűnt, a tévéstáb a városba érkezésük óta éjjel-nappal forgatott.

Paige megrázta a fejét.

– A hó tönkretette a forgatási terveinket. A mesteremberek mind olyasmit csinálnak, amit senki sem szeret a tévében látni. Kiküldtünk néhány kamerát, hogy felvegyenek pár látványképet. De szabadnapot kapunk. És ki fogjuk élvezni, mivel valószínűleg nem lesz még egy ilyen ezen a forgatáson.

– Nos, üdvözöllek Merry hószünetén – mondta Noah, és a karjával a dombon gyülekező tömegre mutatott. A szülők szánkókkal, a gyerekek tálcákkal suhantak le a dombról, miközben nevettek, és hangosan sikoltoztak.

Az iglu majdnem elkészült, a hógolyókat pedig stratégiai pontokon halmozták fel a domb különböző részein.

– Úgy látom, Merry tudja, hogyan kell ünnepelni – vigyorgott Paige. – Nem bánod, ha idehívok egy operatőrt, hogy felvegye?

– Cat csak azért szervezte meg ezt az egészet, hogy lefilmezhesd? – Noah arra gondolt, hogy ez nem is olyan szörnyű a nőtől, ha mindenki ennyire jól szórakozik közben. És vajon hányan bánnák, hogy bekerülnek a tévébe? De mégis egy kicsit elvesztette a varázsát, amikor arra gondolt, hogy azért rendezték meg ezt az egészet, hogy jól nézzen ki a tévében.

– Tessék? – kérdezte Paige, miközben nézte, ahogy Gannon segít Gabbynek a hóban gázolni. – Ó, nem. Csak felhívott, és szólt, hogy új felhasználási módot talált ki a tálcáknak, mi pedig idejöttünk. De el kell ismerned, hogy ez szépen bemutatja az ünnepi hangulatú Merryt.

Ekkor hallotta meg a csilingelést.

– Ó, istenem. Mi ez? – kérdezte Paige, és kék szeme felcsillant a piros gyapjúsapkája alatt.

– Ez, szegény, sanyarú sorsú rendezőm, egy ínyenc forró csokoládés kocsi – jelentette ki Noah. – Kérsz?

– Jobban vágyom rá, mint életemben bármire!

Noah odakísérte Elva Janerly átalakított fagylaltoskocsijához. Csokoládé, vanília és olvadt mályvacukor illata szállt feléjük a teherautó nyitott ablakán.

A gyerekek már sorban álltak előtte.

Cat odalépett Noah mellé, az arca kipirult a hidegtől és a hótól.

– Ez az a híres forró csokoládé, amiről hetek óta hallok?

– Bizony ám – felelte Noah. – Elva biztos visszakapta a kocsit a javítóból.

Cat a nyakát nyújtogatta, hogy elnézzen az előttük sorban álló tucatnyi gyerek fölött.

– Hú, ez örökké fog tartani. – A szája elé kapta a kezét. – Hé, srácok! Hóember-készítő verseny indul mindjárt a domb alján. A győztes ingyen forró csokit kap!

A gyerekek mintegy varázsütésre felhördültek, és őrülten rohanni kezdtek, hogy megépítsék a díjnyertes hóembert.

– Szép munka, Cat – dicsérte meg Paige.

Cat az ablakhoz lépett.

– Elva, szeretném meghívni ezeket a hószörnyeket egy italra.

Elva, a szigorú külsejű, ötvenes évei végén járó nő cinkos pillantással hajolt ki az ablakon. A zömök New England-i nő inkább a homlokát ráncolta, és a napra hunyorgott, mint mosolygott. De ő árulta a legfinomabb forró csokoládét a keleti parton. Minden karácsonyi fesztiválon egy vagyont keresett, és magazinok meg gasztrobloggerek könyörögtek a receptjeiért.

– A szokásos forró csokoládét vagy a különleges forró csokoládét kéri? – kérdezte, és két fémflaskát vett elő a pult alól.

Cat Noah-ra nézett, és elvigyorodott. Noah magába fojtotta az ösztönös válaszát. Persze, Elva ki tudja, hány szabályt szegett meg azzal, hogy nem volt szeszesital-engedélye. De vajon tényleg meg kell nyernie ezt a csatát ezen a napon?

– A francba – vonta meg a vállát Noah. – Hószünet van. A különlegeset kérjük. Csak arra vigyázz, hogy egyik gyerek se kapjon belőle.

Elva tisztelgett a férfinak.

– Meglesz, főnök.

Gannon csatlakozott hozzájuk Gabbyvel, aki a vállán lovagolt. A kislány lerántotta az apja sapkáját a fejéről, és a hóba dobta, miközben a saját csintalanságán kacagott.

– Add ide azt a gyönyörű kislányt – kérte Cat, és kinyújtotta a kezét, hogy leemelje a babát Gannon válláról. – Ki a világegyetem legjobb unokahúga? – kérdezte Cat, és megsimogatta Gabby pufók arcát.

A kislány belemarkolt Cat befont hajába.

– Aú!

Gabby felnevetett, és újra meghúzta. Cat kiszabadította a haját az apró ujjak fogságából, és a feje fölé emelte a kislányt. Aztán leengedte, hogy hangos puszit nyomjon az arcára, mielőtt újra a magasba emelte.

Gabby felsikoltott örömében.

Gannon átkarolta Paige vállát, és kikapta a kezéből a telefont.

– A munka várhat még egy órát – emlékeztette a feleségét, és a kabátja zsebébe dugta a telefont. Paige összevonta a szemöldökét, de hagyta, hogy a férje egy puszival űzze el a bosszúságát.

– Kész vannak az italok – jelentette be Elva.

Cat Noah felé fordult.

– Tessék, fogd meg! – parancsolta, és a férfi karjába adta a babát.

Noah belenézett Gabby King hihetetlenül kék szemébe. A kislány a homlokát ráncolta, és látszólag azon tanakodott, méltó-e a férfi arra, hogy megfogja. Noah bandzsított, és kinyújtotta a nyelvét, mire a kislány kuncogni kezdett.

A férfi megismételte a grimaszt, és ezúttal a szájával is csücsörített. Gabby visított, és kinyújtotta a kezét, hogy megérintse az arcát. A férfi kikerülte az apró, karomszerű ujjakat, és feljebb emelte Gabbyt a mellkasán. A kislány őszintén, egy baba felhőtlen boldogságával kacagott, amitől Noah elolvadt, amikor először hallotta Sarától.

A sajátja óta tartott a kezében babát? Egyszerre érezte magát erősnek és erőtlennek, amikor annak idején rápillantott arra az apró teremtményre, akinek a létrehozásában segített, és aki pusztán a létezésével rabul ejtette a szívét.

Gabby előrehajolt, és a férfi homlokának támasztotta a sajátját. Érezte a kislány leheletét az arcán. Farkasszemet nézett vele. Kék szeme tágra nyílt. Végül a pufók kis kezei közé szorította az arcát, és felnevetett valami belső viccen, amit a férfi soha nem értett volna meg.

26. fejezet

Cat figyelte, ahogy Noah az unokahúgával bánik, és megnevetteti a vastag, téli ruhába öltöztetett kislányt. Melegség járta át, látva, hogy a férfi mennyire jól érzi magát, ráadásul talán, csak talán, elég szexi is volt, ahogy szakszerűen foglalkozott a kisbabával. Uh. Az nem vezet sehová, ha a petefészkével gondolkodik.

Jelenleg nem gondolt a gyerekekre. Ahogy komoly kapcsolatot sem akart. Semmi kifogása nem volt egyik ellen sem, és remélte, hogy egy nap mindkettőt élvezheti majd. De jelenleg az élete úgy tökéletes, ahogy van, és erről eszében sem volt lemondani. Még egy cuki kislány miatt sem, aki kacagott és gagyogott. Ahogy egy borostás, kisvárosi hős miatt sem, aki úgy mosolygott rá, mintha ez lenne élete legszebb napja.

Cat torokköszörülést hallott, és a sógornőjére pillantott. Paige elvigyorodott. Remek, lebukott, hogy elolvadt egy dögös pasitól és egy babától. Ráadásul megerősítette Paige gyanúját, hogy „vonzódnak egymáshoz”.

Cat forró csokoládét nyomott Paige kezébe.

– Fogd be!

Gannon visszavette Gabbyt Noah-tól, Cat pedig odaadta neki az italát.

– Ez a legjobb hószünet, amiben valaha részem volt – vallotta be a férfi, miközben az első korty után lehunyta a szemét. – Mmm, Bailey’s és… whisky?

– Soha nem fogja elárulni – jósolta Cat, miközben Elvára pillantott, és azon tűnődött, vajon a nő hajlandó lenne-e interjút adni a karácsonyi fesztiválon.

– Köszönöm, Cat – mondta Noah, és a dombra mutatott. Szánkónyomok és félig elkészült hóemberek tarkították a havat. Merry lakói egy napra elfeledkeztek a gondjaikról, és kiélvezték a korai havazást.

– Nagyszerű a városod, Noah – válaszolta Cat. Kínosan érezte magát. Mintha nem tudta volna, mihez kezdjen magával, amikor a jóképű férfi azzal a lágy, meleg tekintettel nézett rá. – Mi van? – csattant fel.

Noah felvonta a szemöldökét.

– Idegesítelek a túláradó dicséreteimmel?

– Szándékosan csinálod! – fújtatott Cat.

– Nem akarom, hogy én legyek az egyetlen, aki furán érzi magát, és kibillen az egyensúlyából – tiltakozott a férfi.

Cat hátravetette a fejét, és lehunyta a szemét.

– Talán abba kéne hagynunk a játszadozást, mondjuk, úgy öt másodpercre? – javasolta a nő.

– Mit gondolsz, mi fog történni, ha ezt tesszük? – kérdezte Noah célzatosan.

– Félsz kideríteni? – Catnek nem tetszett, hogy ő billent ki az egyensúlyából.

– Rettegek. De azt hiszem, muszáj tudnom. Meg kell érintselek, Cat, hogy kiderítsem. – Mély levegőt vett.

– Sziasztok, srácok! – Egy lilába öltözött alak trappolt feléjük, és Cat észrevette, hogy Noah lopva rápillant. Szerencsétlenül emelte fel a kezét.

– Ő Mellody, a volt feleségem – motyogta Catnek, és erőltetett mosoly ült ki az arcára.

– Tisztában vagyok vele – felelte szárazon a nő. – Már találkoztunk korábban. Emlékszel, amikor elraboltam a lányodat?

– Ó, persze. Igaz. – Noah megcsóválta a fejét. – Igen. Oké. Én csak… még soha nem kapott rajta, hogy flörtölök valakivel.

– Á – mondta Cat megértően. Nem volt tapasztalata a válással, de bonyolult és zűrös lehetett befejezni egy közös életet… ami újabb ok arra, hogy alaposan megválogassa, potenciálisan kivel akarja leélni az életét. – Szia, Mellody! – üdvözölte Cat a másik nőt.

– Kérlek, mondd, hogy ez alkohollal dúsított forró csokoládé – követelte Mellody, és Noah poharáért nyúlt.

Noah távol tartotta a nőtől.

– El a kezekkel, hölgyem. Ezt nem kapta meg a váláskor.

Cat meglepetten pislogott, majd elfojtott egy mosolyt, amikor Mellody hangosan nevetni kezdett.

– Oké, ez az első válós vicc, amit sikerült összehoznod. Ez egy hószüneti csoda, úgyhogy veszek magamnak egy pohárral!

Mellody leadta a rendelését Elvának, és felemelte a hüvelykujját, amikor az megvillantotta a flaskákat.

– Szóval, Sara írt egy SMS-t, és meghívott a havas bulira. Remélem, nem bánod – mondta Mellody Noah-nak.

– Ó, öhm… nem. Egyáltalán nem. – Olyan erősen rázta a fejét, hogy Cat azon aggódott, a végén még meghúzza a nyakát.

– Minél többen vagyunk, annál jobb – vágott közbe Cat. – Különben is, segítségre van szükségünk a hóemberverseny elbírálásában. Milyenek a hóépítészeti ismereteid?

27. fejezet

Négy hét szentestéig

Hálaadás napja volt, és Cat térdig gázolt a mocsokban. A gödörben nemrégiben még az a gigantikus kanadai fenyőfa állt, amelyet Merry lakói az elmúlt ötven évben karácsonyi fényfüzérekkel díszítettek. Mostanra azonban csak egy fagyos lyuk maradt a földben, ahol egykor a kidőlt fa állt.

A kertészek éppen akkor közölték vele a rossz hírt, hogy semmiképpen sem lehet pótfát ültetni arra a helyre. Túl hideg volt. Nincs elég idő, hogy megeredjenek a gyökerek. Bla-bla-bla-bla.

Catet nem érdekelte, hogy mit nem lehet megvalósítani. Csak a megoldásokra volt kíváncsi. És a fagyott sárgödörben pokoli jó ötlete támadt. Csupán egy hegesztőre és néhány ezer dollárra volt szüksége, amit valahogy ki kell préselnie a költségvetésből.

Megmozgatta az ujjait a gyapjúval bélelt kesztyűjében. Beköszöntött a tél, és látszólag nem is enyhült az idő, ugyanis a fagyos szél a bőrébe mart még a vastag ruháin keresztül is.

– Oké, Lorenzo – sóhajtott fel, és gondolatban azt számolgatta, hogyan valósíthatja meg az új elképzelését. – Egyelőre ezzel ne foglalkozz. A folyómederre és a vízelvezető árokra kell fókuszálnunk.

Séta közben Lorenzo beszámolt neki az eddigi fejleményekről. Volt egy jó dolog is az átkozott hurrikán időzítésében. Cat szabadon válogathatott a tereprendező csapatok között, mivel a nyári és a téli szezon között voltak. Kevesebb mint egy hónap alatt eltakarították az összes törmeléket a parkból, és megkezdték a járdák felújítását, amiket az árvíz tönkretett. Több tonna mulcsot szórtak szét, és ha a kibelezett virágágyásokba műfenyőket meg karácsonyfákat kell ültetniük, hát legyen.

Az idei karácsonyi fesztivál látogatóit pofán fogja verni a karácsonyi hangulat, akkor is, ha belehalnak.

Lorenzo befejezte a jelentését, és Cat elégedetten bólintott.

– Srácok, jó munkát végeztetek. Csak így tovább. Gondoskodom róla, hogy megkapjátok az új forgatási ütemtervet a hétvégére.

– Köszönöm – bólintott Lorenzo, és zsebre dugta a kezét. Maine-ben született, így a mínusz hét fokot balzsamosnak érezte.

– Akár haza is vihetnéd a srácokat. Ünnepeljetek a családdal – mondta a nő, és az órájára pillantott. Délután három óra volt. Normális esetben már a hasát fogná, és nyafogna, hogy nem kellett volna olyan sok tölteléket megennie.

Azonban idén más volt a helyzet. Az anyja a bérelt lakásban „dobta össze” a vacsorát. Így nem lesz ugyanolyan. Nonni és a többiek, akik évtizedek óta az asztal körül tolongtak, ezúttal nem fognak velük ünnepelni. Viszont ezt az áldozatot meg kellett hozniuk, ha azt akarták, hogy Merryben minden eddiginél vidámabb legyen a karácsony.

A vacsora hét órakor kezdődik.

Így elég ideje maradt egy gyors zuhanyra, és arra, hogy átnézze, milyen jelentkezések érkeztek az iskola helyszínére vonatkozóan. Úgy tűnt, a nőknek szóló szakiskola felkapott hír lett. Cat két nappal ezelőtt időt szakított arra, hogy videóbeszélgetést folytasson egy New York-i reggeli műsor házigazdáival a kezdeményezésről. Az azóta eltelt negyvennyolc óra alatt a Henry által létrehozott weboldal látogatottsága robbanásszerűen megnőtt. Már néhány jelentkezés is érkezett az iskola helyszínére, valamint tucatnyi kérdést kaptak a potenciális diákoktól.

Cat megmozgatta az ujjait a zsebében, miközben visszament az utcára, ahol a kocsija parkolt. Érezte, hogy egyre nő a lendület. Minden projektben volt egy pont, amikor úgy tűnt, a lendület átveszi az irányítást. Azonban Merry és az iskola versenyeztek a figyelméért, és nem tudta, hogy melyiknek kell elsőbbséget élveznie.

Ha őszinte akart lenni, Cat tudta, hogy túlhajszolja magát. Szüksége volt egy kis pihenésre, hogy feltöltődjön, rendbe szedje a gondolatait, és teljes gőzzel vesse bele magát újra mindkét projektbe. Egy kívülálló azt javasolná, hogy ossza meg mással a feladatokat. De az ő víziója volt az egész, és túl sok időt emésztene fel, ha megpróbálná átadni valaki másnak.

Beült a kormány mögé, és bekapcsolta a fűtést. Jólesne neki egy kis vakáció. Lehunyta a szemét, és a fejtámlának döntötte a fejét. Talán elutazhatna egy szép trópusi szigetre. Fehér homokos tengerpartra. Befeküdne egy függőágyba. És egy rózsaszín esernyős italt kortyolgatna.

Halálra rémült, amikor valaki bekopogott az ablakán.

Drake vigyorgott rá.

– Szundikálsz? – kérdezte a férfi, amikor a nő letekerte az ablakot.

– Haha. Mintha lenne rá időnk.

– Épp most fejeztem be a forgatást Mrs. Pringle-nél. – Paige azért osztotta be Drake-et Mrs. Pringle-hez, mert a nő abszolút imádta a jóképű férfiakat. Cat látott néhány képkockát a duóról, és egyetértett abban, hogy aranyat érő döntés volt összerakni őket.

– Hogy haladsz?

– Tíz perce megkaptam a használatbavételi engedélyt – vigyorgott Drake.

– Fantasztikus – sóhajtott fel Cat. A héten fogják felvenni Mrs. Pringle házának, illetve az étteremnek a leleplezését. Annak ellenére, hogy még rengeteg munka várt rájuk, az ütemterv szerint haladtak. – Jössz ma este vacsorázni? – kérdezte.

Drake családja a napsütötte Dél-Kaliforniában élt, és a forgatási menetrend miatt idén nem tudott velük ünnepelni.

Drake megcsóválta a fejét, és elvigyorodott.

– Ez volt a terv. De valami közbejött.

– Mi történt? – Ha Paige vagy Jayla valami pluszjelentet akarnak forgatni a kibaszott hálaadás napján, Cat meg fog ölni valakit.

– Nem tudom pontosan, hogy mi történt, de meghívtak minket a tűzoltóságra.

– A tűzoltóságra? – ismételte meg Cat. Megdörzsölte az arcát. Egek, de fáradt volt. Zuhanyozni akart, szundikálni, kávét inni, aztán alaposan bevacsorázni. De ha Merry tűzoltói azt akarják, hogy ott legyen, akkor ott lesz. A műsorai sikeréhez az is hozzájárult, hogy Cat mindig éreztette az adott város lakóival, mennyire fontosak neki. Nem csak azért volt jelen, hogy mosolyogjon a kamerába, aztán elbújjon a lakókocsijában. Támogatta őket. A legjobbat akarta nekik. Ezért beszéltek vele az emberek, ezért nyíltak meg, ezért osztottak meg vele olyan dolgokat, amiket nem feltétlenül mondtak volna el másnak. Ez egyszerre jött jól a tévében, és hozott neki szerencsés karmát.

– Oké. Akkor a tűzoltóságra. Elvigyelek?

*

Cat a homlokát ráncolva nézte az utcán sorakozó autókat a tűzoltóság épülete előtt. A téglaház fele túlméretezett garázs volt a két tűzoltóautónak és a mentőautónak, amik a közösséget szolgálták. A másik fele egy kétszintes épület volt, amely egy nagy teremnek adott otthont, ahol a közös reggeliket és az ételosztásokat tartották. Ez volt a közösség szíve.

Cat elgondolkodott, hogy nem kellene-e egy élelmiszerosztást is beiktatniuk a műsorba. Talán a park karácsony esti leleplezésénél? Merry jótékonykodhatna, hogy visszaadjon valamit a sok jóért cserébe, amit kaptak.

Annyira elmerült a gondolataiban, hogy egy teljes másodpercbe telt, mire rájött, mit lát, amikor Drake kinyitotta előtte az üvegajtót.

A tűzoltócsarnoknak ronda álmennyezete és még rondább faburkolata volt; a helyiséget telepakolták összecsukható asztalokkal és székekkel, amelyeken a produkciós stáb, a vállalkozók és Merry lakói ültek.

– Meglepetés!

Cat a szája elé kapta a kezét.

– Ugye nem gondoltad, hogy kihagyhatod a hálaadást? – kérdezte Noah, amikor megjelent mellette. Szénszürke nadrágot és tengerészkék pulóvert viselt, ami jobban ráfeszült a mellkasára, mint amennyire egy íróasztal mellett ülő strébertől elvárható volna.

– Ezt te csináltad? – kérdezte Cat. A pulyka, a krumplipüré és a mártás illata erősen szállt a levegőben, és belülről bepárásodtak az ablakok.

– Merry – javította ki Noah. – Van még egy meglepetés, egy kis beszéd, aztán megtámadhatod azt a tölteléket – ígérte.

– Még egy meglepetés? – ismételte Cat, mint egy papagáj.

Noah hátrabökött a válla mögé. A sarokasztalnál ott ültek a szülei, Gannon, Paige, Gabby az etetőszékben, és mellette…

– Nonni! – Cat odarohant az apró nőhöz. A nagyanyja fehér hajfelhőjének ugyanolyan illata volt, mint mindig. Shalimar és babapúder.

Nonni erős ujjai Cat vállába fúródtak, és közelebb húzta magához az unokáját.

– Ugye nem gondoltad, hogy kihagyom a családi hálaadást? – korholta Catet.

– Nem, asszonyom – vigyorgott Cat a nőre, aki erre az útra terelte. – Hogy kerültél ide?

– Apád ma reggel értem jött, és úgy vezetett, mint egy őrült, hogy időben visszaérjünk.

Nonni szerette a vejét, de úgy találta, hogy a vezetési képességei hagynak némi kívánnivalót maguk után. Mindenkit, aki hatvan kilométer/óra felett vezetett, szörnyű sofőrnek tartott.

– Nem hiszem el, hogy itt vagy!

– Hidd csak el – parancsolta Nonni. Még apró termete ellenére is nyilvánvaló volt acélos eltökéltsége. Ismét megszorongatta Catet. – Most pedig az a jóképű fiatalember szeretne mondani valamit, aztán eszünk.

Nonni Noah-ra biccentett.

Reggie segítségével, aki egy pulykás pulóverben dobolt az egyik asztalon, Noah elcsendesítette a termet.

– Szeretnék köszönetet mondani mindenkinek, aki eljött ma erre a lakomára. Ebben az évben több lettünk egyszerű közösségnél. A vihar egy családdá kovácsolt minket. – Cat látta, hogy Sarára kacsint, aki Mellody és egy másik idősebb, mogorva külsejű nő között ült. A nő kifejezéstelen arcát mély ráncok barázdálták. A Mellody balján ülő férfi átkarolta Noah exét. – Majd ez a család kibővült a Reno Ingatlancsatornánál dolgozó barátainkkal.

Spontán taps tört ki, és Cat leereszkedett egy székre az apja mellé.

– Nos, talán nem tudjátok, de nem tetszett az ötlet, hogy a tévécsatorna itt forgassa a karácsonyi különkiadását.

Több gúnyos horkantás hallatszott, és Cat felnevetett. Mr. Nem hírneve széles körben ismert volt.

– Haha. – Noah higgadtan viselte a gúnyolódást. – Akár hiszitek, akár nem, nekem sincs mindig igazam. Szóval szeretném megköszönni Catnek, Drake-nek és a csapatuknak, hogy a megmentésünkre siettek, és megpróbálják talpra állítani a városunkat. Van egy olyan érzésem, hogy az ő közreműködésükkel ez a karácsony lesz a legemlékezetesebb, amit Merry valaha látott.

A taps újra felerősödött, és Cat is csatlakozott az üdvrivalgáshoz. Igaza volt a férfinak. Bármit megtesz azért, hogy a város megkapja a tökéletes karácsonyát.

– Szóval a befektetett idejükért, az odafigyelésükért, az odaadásukért szeretném mindannyiuknak megköszönni, hogy velünk töltik a hálaadást. Megtiszteltetés számunkra, hogy itt vagytok. – Noah felemelt egy műanyag sprite-os poharat. – Boldog hálaadást! – Ezt az egész helyiségnek mondta, de a tekintete Catre szegeződött. A nő érezte, ahogy az ismerős melegség végighullámzik a testén.

Amikor így nézett rá… Hát, nem volt biztonságos ilyesmire gondolni, amikor Nonni ott ült mellette. A nagyanyja figyelmét ugyanis semmi nem kerülte el.

A köszöntő visszhangzott a teremben, majd éljenzés tört ki, amikor megjelentek az első tálak az ételekkel.

Családias hangulatban vacsoráztak; annyi pulykát és sonkát, sült zöldségeket, tölteléket, valamint krumplipürét és szószt szolgáltak fel, hogy azzal egy egész úszómedencét meg lehetett volna tölteni. Cat tányérja sosem volt üres, ahogy a szíve is csordultig telt érzésekkel. Mindenki jelen volt, akit a legjobban szeretett, és sehol máshol nem lett volna szívesebben.

28. fejezet

Valamikor Cat életének legjobb sütőtökös pitéje és legrosszabb kávéja között Sara toppant mellé, hogy köszöntse őt.

– Szia, Cat!

– Szia, Sara. Srácok, ő Noah lánya, Sara. – Cat bemutatta a szüleit és a nagymamáját.

– Az én nagymamám is itt van – mondta Sara. – Idehívom! – Odaszaladt a másik asztalhoz, és felrántotta a szürke ruhás nőt a székéből. Úgy tűnt, a nagymamája vonakodva áll fel. A haját ősz tincsek szőtték át, az arcát mély ráncok barázdálták, és nem viselt sminket. Az alkarja fájdalmasan soványnak látszott.

– Nagymama, ő itt a barátom, Cat, és a családja. – Sara profiként mutatta be őket egymásnak. – Ő a nagymamám, Louisa.

– Örülök, hogy megismerhetem, Louisa – mondta Cat kezet nyújtva.

Louisa néhány másodpercig üres tekintettel bámult rá, mielőtt lassan elfogadta. A bőre papírvékony volt.

– Helló – suttogta, a szeme lapos és sötét volt, és mindenhova nézett, csak rájuk nem.

– Sara – szólalt meg Mellody, amikor felbukkant az asztalnál. – Miért nem hagyjuk a nagyit, hogy nyugodtan megegye a pitéjét? – javasolta vidáman.

Louisa erőtlenül biccentett, és távozott.

– Cat, ő itt a leendő férjem, Ricky – jelentette be Mellody, és maga mellé húzta a gyapjúpulóveres férfit.

– Örülök, hogy megismerhetlek, Ricky – mondta Cat, és kezet nyújtott.

A férfi barátságosan fogadta.

– Örülök, hogy megismerhetlek.

Cat bemutatta az asztal körül ülőket.

– Nagyon kedves tőled, hogy lemondtál a saját terveidről a családoddal, hogy velünk töltsd a hálaadást – mondta Mellodynak.

– Merry a családom, és ami a legjobb, hogy nem kellett főznöm vagy takarítanom – vigyorgott Mellody. – A legszebb ünnep – mondta, és Rickyhez bújt.

– Megkóstoljuk a pitét, bébi? – kérdezte Ricky.

– Persze. – Mellody búcsút intett, ahogy a desszertasztal felé vették az irányt.

Cat figyelte, ahogy elmennek, és azon gondolkodott, hogy Louisa Mellody vagy Noah anyja lehet-e. Bárki is volt, úgy tűnt, az élni akarás már régen kiveszett belőle. Cat megdörzsölte libabőrös karját. Úgy érezte, mintha most találkozott volna egy szellemmel.

Cat bekapcsolódott a családja beszélgetésébe, és hallgatta, ahogy Gannon meg Paige a munkáról és a babáról viccelődnek. A szülei egymást és a kis Gabbyt szórakoztatták. Nonni flörtölni kezdett Drake-kel és Henryvel.

Annyira jó érzés volt ebben a tűzoltócsarnokban ülni ezen az ünnepen. A téglafalon túl egy város várt az újjáépítésre, és kezdett mindenki pozitívabban tekinteni a jövőre. Cat nem fogja őket cserben hagyni.

Felkapott egy poharat, és odasétált a kávéasztalhoz.

– Ez a cucc tönkre fogja tenni a bélbolyhaidat – figyelmeztette Noah, és a termoszra biccentett.

– Ittam már rosszabbat is – válaszolta Cat, miközben megtöltötte a poharát. – Nem sokkal, de kicsit rosszabbat.

A nő megfordult, hogy a férfira nézzen, miközben az megtöltötte a saját csészéjét.

– Köszönöm – mondta Cat, ahogy körbeintett a zsúfolásig megtelt csarnokon. – Családi ünnepet adtál a srácoknak, még a családjuk nélkül is.

Noah vállat vont.

– Azok után, amit értünk tettek, milyen város lenne Merry, ha nem viszonoznánk a sok jót?

Nyugodtnak, boldognak tűnt.

– Nos, azért én köszönöm. Ez igazán kedves és váratlan gesztus volt.

– Kárpótolnom kellett téged a seggfej viselkedésem miatt – ugratta Noah. – Úgy értem, megmentetted az életemet, meg minden.

– Á, igen. És most a városodat is megmentem – mondta Cat könnyedén. – De vajon megköszönöd-e majd ezt a sok jótéteményt?

A férfi hosszan nézte a nőt.

– Kitalálhatok valamit – jegyezte meg.

Noah Yates flörtölt vele. Szuggesztíven.

– Mit? – kérdezte Cat, és fél lépéssel közelebb lépett a férfihoz, hogy próbára tegye. Figyelte, ahogy Noah reflexszerűen ideges pillantást vet a volt feleségére, amitől Cat elnevette magát.

– Min nevetsz? – kérdezte Noah.

– Úgy nézel ki, mintha Mellodytól várnál engedélyt arra, hogy flörtölj velem – mutatott rá Cat.

– Kicsit berozsdásodtam a flörtölésben – ismerte el Noah. – Ráadásul még új nekem ez az egész válás dolog.

– Még mindig szereted őt? – kérdezte Cat, és gondolatban alaposan belerúgott saját magába, amiért olyan kérdést tett fel, amire nem igazán akarta tudni a választ.

– Persze – válaszolta Noah zavartan.

– Ó. – Csak ennyit tudott kinyögni. Noah még szerelmes Mellodyba? Hogy kuszálódhatott minden ennyire össze? Cat zavartan és nem kicsit megdöbbenve bámult a desszertekre. Tucatnyi házi készítésű pite, torta és édesség sorakozott előtte. A finomságok svédasztala tárult a szeme elé.

– Merre jársz gondolatban, Cat? – faggatta Noah. Megfogta a nő karját a könyöke fölött. Meleg és határozott volt az érintése.

– Ó, csak arra gondoltam, hogy mennyi munkám van még vacsora után. – A nő hanyagul vállat vont. Hanyagul. Persze. Nem érdekelte, hogy Noah még a volt felesége után epekedik. Az exfelesége után, aki már visszaszámolja a napokat az esküvőjéig. Lehet, hogy Noah Cattel akarta féltékennyé tenni? De Catalina King nem lesz szamár, ha már a férfi a lovat nem kaphatta meg.

– Úgy látom, jól érzed magad – váltott témát Cat, és lazán belekortyolt az iszapszerű kávéba.

A férfi összeesküvőn közelebb hajolt hozzá, és az asztalára mutatott.

– Jól érzem magam. Sara még soha nem töltötte velem a hálaadást. Az anyámnál lenni eléggé… lehangoló. Úgyhogy Mellodyval megegyeztünk, hogy jobb, ha Sara inkább az ő családjával tölti az ünnepet. Én általában néma csendben ülök az anyámmal, és a semmibe bámulunk két órán át, miközben valami mirelit kaját turkálunk.

– Ez… szörnyű – sikerült Catnek kinyögnie. Tehát a nő Noah anyja. Ezernyi kérdés volt a nyelve hegyén. Mi a helyzet az apjával? Az anyja mindig ilyen rideg és üres volt? Milyen volt a gyerekkora? Utalt rá, hogy nem volt boldog. Cat azon tűnődött, vajon Noah mostani túlzott védelmező magatartása mennyiben köszönhető annak, ahogyan nevelték.

– De ezt a mostani a hálaadást Merryben… Sara nem szívesen hagyta volna ki, ezért Mellody nagylelkűen felajánlotta, hogy ma osztozik velem rajta.

– Úgy tűnik, nagyon jó a kapcsolatotok – mondta Cat, és úgy érezte, mintha fuldokolna a szavaktól.

– Kezd javulni – értett egyet Noah. – Örülök neki. Mindegy, elég volt belőlem. Hogy mennek a dolgok az iskolával? Sokan jelentkeztek, hogy helyszínt biztosítanának neki?

Cat némán bólintott. Elállt a szava és lefagyott az agya. A férfi kirántotta a szőnyeget a lába alól, amikor bevallotta, hogy még szerelmes a volt feleségébe. Pillanatokkal korábban azon gondolkodott, hogy meghívja magához este, hogy végre letépje róla a ruhát, és közelebbről is szemügyre vegye az izmos testét, amit kitapintott, amikor egymáshoz értek. Újra meg akarta csókolni a férfit; szédítően és szemtelenül.

Azonban Cat soha nem volt másodhegedűs, bármennyire is vonzódott valakihez.

– Ööö, igen – mondta bólogatva. – Még át kell néznem a legutóbbi jelentkezéseket, de úgy tűnik, van néhány ajánlat, ami illene hozzánk.

– Izgalmasan hangzik – bökte ki Noah.

– Igen. Az biztos – felelte Cat lelkesedés nélkül. Megrázta magát. Ő olyan nő, akire vágynak a férfiak. Nem szokott duzzogni. Ha Noah Yates annyira a homokba dugja a fejét, hogy nem látja azt, ami a szeme előtt zajlik? Hát akkor nem érdemli meg, hogy meztelenül lássa.

Cat vállat vont.

– Hát, jobb, ha megyek, és hálát adok mindenkinek. Ööö, még egyszer köszönöm, Noah. Nagyon figyelmes gesztus volt tőled.

Magára hagyta a férfit a borzalmas kávé mellett, és leült az első asztalhoz, ahol üres helyet talált.

29. fejezet

Noah kopogásra készen emelte fel a kezét, majd visszadugta a zsebébe. Megrázta a fejét, és elsétált. Egy idióta volt. És ebben az esetben nem tudta pontosan, milyen hülyeséget csinált vagy mondott, de a dolog épp elég volt ahhoz, hogy Cat abbahagyja a flörtölést, és kétségbeesetten próbáljon megszabadulni tőle.

Visszalépett a lakókocsi ajtajához. Hallotta, hogy odabent be van kapcsolva a tévé. Vagy csak hangokat hallott? Lehet, hogy van vele valaki odabent. Talán a volt pasija, és ő mindent félreértett az első pillanat óta… vagy attól a naptól kezdve, amikor eldöntötte, hogy nem fog tovább küzdeni a nő iránti vonzalma ellen.

Talán nem is a pasija volt. Hanem egy egyéjszakás kaland.

Ó, egek! A lakókocsi hátsó részéhez lépett. Talán azért jött ide, hogy lefeküdjön vele? Vagy valami többről volt szó? Miért akarna Cat valami többet? New Yorkban van az élete. Egy tévéműsorban szerepel. Csillogó-villogó élete és elfoglalt napjai vannak, ami nem hagy helyet egy szenvedélyes távkapcsolatnak egy unalmas connecticuti polgármesterrel, annak meg pláne nem, hogy egy tizenkét éves kiskamasz mostohaanyja legyen.

Noah megbotlott egy kábelben, ami két lakókocsi alatt futott. Nos, gyorsan elfajult ez a gondolatszál. Megdörzsölte a tarkóját. A szextől eljutott a közös életig.

Látod? – kiáltott rá a lelkiismerete. Nem alkalmas sem a flörtre, sem az egyéjszakás kalandokra. Unalmas, monogám fickó volt, aki meg akar állapodni, és egy unalmas, stabil, kiszámítható életet építeni maga köré.

Egyértelműen idióta. El kellett volna mennie. Hála istennek, nem alázta meg magát azzal, hogy bekopogott. Noah nem tudta biztosan, hogy mit tervezett, miután a nő kinyitja az ajtót. Követeli, hogy mondja meg, miért viselkedett olyan furcsán a vacsoránál? Elkezd levetkőzni, abban a reményben, hátha a nő követi a példáját? Felsorolja az összes okot, amiért jobb lenne, ha nem szexelnének?

Gyűlölte, hogy kőkemény merevedése lett, amint a „szex” és a „Cat” szó egy mondatba került. Olyan volt, mint egy tinédzser.

Igen, haza akart menni, hogy vegyen egy hideg zuhanyt, és hagyja, hogy ez az agymenés természetes, komplikációmentes halált haljon.

– Árkot vájsz a betonba a járkálásoddal. – Cat nyugodt hangon szólalt meg, miközben a lakókocsi ajtajának támaszkodott.

– Ó, én csak… – Mit mondjon? A parkolót vizsgáltam? Engedélyeket kerestem?

– Gyere be, Noah, mielőtt halálra fagysz, miközben próbálsz kitalálni valami hazugságot.

Cat hátralépett az ajtótól, és Noah úgy érezte, nincs más választása, mint követni őt befelé. Egy csattanással becsukta maga mögött az ajtót, és megkönnyebbülten vette tudomásul, hogy a tévét hallotta, nem pedig valami latin szerető dallamos hangját, akit Cat azért hozott ide, hogy kielégítse vele a szükségleteit. Éppen egy karácsonyi filmet nézett.

A sarokban egy apró, üvegszálas fa volt bedugva, ami rózsaszínről kékre, majd zöldre váltott.

– Miért nézel ki ilyen rosszul? Dühös vagy? – kérdezte Cat, és lehuppant a kis kanapéra.

Egy szűk, fehér topot viselt, ami alá semmit, de semmit nem vett fel. A vékony pántok majdnem szétpattantak, ahogy az anyag megfeszült telt mellén. Noah soha életében nem akart még ennyire megérinteni semmit. Végigsimítaná a hasát a tenyerével…

Keményebb volt, mint valaha.

A nőn egy rövidnadrág volt, ami a térde alatt végződött. Kilátszott a dereka a nadrágja és a felsője között. Noah legszívesebben megnyalta volna a fedetlen bőrét.

Lemosta a sminkjét, a haját a feje tetejére tornyozta, és papírokkal, egy laptoppal meg egy tablettel volt körbevéve.

– Hahó! – Cat csettintett az ujjaival, így Noah magához tért a nő melle okozta transzból.

– Bocsánat. Mi az?

Cat lazának tűnt. Egy hozzá hasonló nő biztos hozzászokott ahhoz, hogy a férfiak csorgatják miatta a nyálukat. Ez is része volt a munkájának, nem igaz? Hogy vonzó legyen, egy márkanév. Noah utálta, hogy ő is csak egy újabb férfi, aki a nő után vágyakozik. Ennél többet szeretett volna.

– Azt kérdeztem, mit keresel itt – emlékeztette Cat.

– Miért visszakoztál a tűzoltóságon? – bökte ki a férfi a kérdést, elfeledkezve minden egyes gondosan kidolgozott mondatról, amit a nő távozása óta kisütött.

– Noah, ezt nem kérdezheted komolyan.

– Flörtöltünk, beszélgettünk. Aztán csak úgy elhallgattál, és faképnél hagytál – tiltakozott.

– Igen, flörtöltünk, és azon gondolkodtam, hogy meghívlak ma estére, hogy végignyaljam az egész testedet.

Noah térde megroggyant, és erőtlenül leült az egyik székre a mini ebédlőasztalnál.

– M-micsoda?

– Ó, de ez még azelőtt volt, hogy bevallottad, még mindig szerelmes vagy a volt feleségedbe.

Noah meglepetten pislogott. Nem volt biztos benne, hogy Cat melle vagy a nyelvével kapcsolatos tervei kólintották-e fejbe. De akárhogy is, fogalma sem volt, miről beszél a nő.

– Szerelmes vagyok Mellodyba? – kérdezte.

– Igen. Már elmondtad – vágta rá Cat, és rászegezte azt a szép, mogyoróbarna szemét.

– Nem úgy értettem vagy mondtam. Azt kérdezted… – Benyúlt a szemüvege mögé, hogy megdörzsölje a szemét. Ha becsukná a szemét, nem hipnotizálná Cat melle, ami mintha könyörgött volna az érintéséért. – Azt kérdezted, hogy még mindig szeretem-e Mellodyt.

– Igen – mondta Cat, és láthatóan nem volt elragadtatva a férfi szavaitól.

– Igennel válaszoltam.

– Ó, nagyon is tisztán emlékszem – felelte Cat, majd felvette a távirányítót, és úgy lapozgatta a csatornákat, mintha semmi köze nem lenne a beszélgetéshez.

– Nem azt kérdezted, hogy szerelmes vagyok-e belé – mutatott rá Noah, miközben felállt a székről.

Cat szeme összeszűkült.

– Mi a különbség?

Vajon tényleg ilyen keveset tud a szerelemről? – tűnődött Noah.

– Ugye szereted Nonnit?

– Persze, te lökött. – Cat a szemét forgatta az ostoba kérdés hallatán.

– De nem vagy szerelmes belé… bár abszolút megértem, miért szerethet bele valaki. Tüzes személyiség. – Elkalandozott, ezért kényszerítette magát, hogy visszatérjen az eredeti témához. – Azt akarom mondani, hogy szeretem a volt feleségemet, mint a lányom másik szülőjét, és barátként is, mióta sikerült helyrehoznunk valamennyire a kapcsolatunkat, legyen bármilyen kínos is.

Cat pislogva ráncolta a homlokát.

– Hát akkor mi a fenéért nem eleve ezt mondtad? – kérdezte.

– Nem tudom, észrevetted-e, de egy kicsit megkukulok, amikor rám nézel – mutatott rá Noah.

– Ne légy nevetséges.

– Komolyan mondom, Cat. Te hozol színt a szürke hétköznapokba. Nem is tudom, hogyan írhatnám le másképp. Rád nézek, és látom benned a szenvedélyt, az örömöt, a szórakozást és az izgalmat. Soha nem találkoztam még hozzád hasonlóval. Beleértve ebbe a volt feleségemet is, akivel törődöm, és akit tisztelek, de nem vágyom többé arra, hogy házasok legyünk – tisztázta.

Noah nem tudta, milyen választ várt Cattől, de biztos nem azt, hogy a karjaiba ugrik, és a dereka köré kulcsolja a lábait.

– Próbáljunk kevesebbet beszélni – javasolta Cat egy milliméterre a szájától. – Akkor kevesebb esélye van annak, hogy félreértünk valamit.

A férfi az egyetértés jeleként belemarkolt a nő rövidnadrágba bújtatott fenekébe.

Cat a férfi szájára tapasztotta a sajátját, majd a fogak és a nyelvek szenvedélyes csatája következett. Noah vakon előrebotladozott, és nekiszorította a nőt a szekrénynek.

Catnek veszélyes íze volt. És Noah egyszer az életben szeretett volna vad lenni. Megszorította a nő csípőjét és a fenekét, majd szorosan magához rántotta. Cat halk nyögéssel válaszolt.

Noah megpördült, és keményen nekinyomta a nőt a csukott ajtónak, ahogy beleveszett a mohó csókba. Ahogy a nő vonaglott… A szexi hangok, ami feltörtek a torka mélyéről… Noah ezen az estén nem fog hazamenni. Kivéve, ha Cat nem biztos a dologban…

– Biztos vagy ebben, Cat? – motyogta, miközben ajka a nő száján táncolt.

– Ne gondolkodj. Feküdj le velem. – Cat beletúrt, majd erősen belemarkolt a férfi hajába.

Noah érezte a villanásnyi fájdalmat, aztán csillagokat látott a szeme előtt. Majd elvesztette az eszét.

A nővel a karjában megfordult, és kétségbeesetten meg akart szabadulni a ruháktól, amik elválasztották őket egymástól. Az étkezőasztalhoz botladozott, és úgy döntötte rá Catet, mintha kóstolásra kész lakoma lenne. A nő nem hagyta, hogy hátrahúzódjon, a férfi vállába mélyesztette az ujjait, és a combjával szorosan átölelte.

Noah benyúlt a topja alá, és élvezettel simította végig bársonyos, lapos hasát. Végre érezhette a teste melegét és a selymesen puha bőrét. Kellemes kínszenvedés volt ilyen közel lenni hozzá, de mégsem elég közel.

– Vedd le a pulóvered, Noah – parancsolta Cat.

A férfi boldogan engedelmeskedett. Hátranyúlt, és lehúzta magáról a pulóvert.

– Sokkal jobb. – A nő felemelkedett, hogy csókokkal borítsa és megharapdálja a férfi mellkasát. – Olyan izmos vagy – motyogta.

– Te is szexi vagy – válaszolta Noah, miközben mindkét kezét a lány pólója alá csúsztatta, és felrántotta. – Bassza meg. Nem tudom, hogy túlélem-e ezt. – Megbabonázva csúsztatta feljebb a kezét Cat bordáin egészen a tökéletes melléig.

– Nem vagyok porcelánból – suttogta Cat lélegzet-visszafojtva, ahogy Noah megsimította a mellét.

– Nem, de megérdemled, hogy kényeztesselek – felelte.

– Nem tudom, hogy kibírom-e a kényeztetést – figyelmeztette Cat rekedt hangon, miközben a férfi a merev mellbimbójához ért.

Egy puffanással visszaejtette a fejét az asztalra.

– Ó, istenem!

Noah nem siette el, hogy újra megcsókolja. Apró puszikat hintett a sajgó, rózsaszínű pontokra.

– Megölsz – nyögte Cat.

Végül Noah engedett a kóstolás iránti vágyának. A nyelvével a mellbimbóját nyalogatta. A nő önkéntelenül felemelte a csípőjét, hogy Noah lüktető farka a ruháján átszivárgó nedvességhez érjen. A férfi próbaszerűen hozzádörgölte magát.

– Noah!

– Még alig értem hozzád, alig kóstoltalak meg – cukkolta a férfi.

– Érints és kóstolj gyorsabban, különben kényszeríteni foglak – fenyegetőzött a nő.

30. fejezet

Figyelmen kívül hagyva a nő szavait, Noah lustán a szájába szívta a másik mellbimbóját. Cat felemelkedett az asztalról, és a körmeivel sekély árkokat vájt a férfi vállába. Addig akarta feszíteni a húrt, hogy Noah elveszítse a fejét, és vele együtt emelkedjen a fellegekbe. Nem bírta elviselni, ahogy a férfi kimérten kényezteti a testét.

Furcsa hatással volt a szívére és a gondolataira. Összezavarta őt.

Cat világában a szex egyszerű, testi élvezet volt. De ez? Amit Noah csinált vele, pusztán a szájával? Valahol a gyönyör és a kínzás határán táncolt.

Hatalmi harc zajlott az étkezőasztalán, és ő vesztésre állt. Elolvadt a férfi lágy csókjai és gyengéd érintése alatt.

Noah erekciója a slicce mögött is látszott. A szövet megfeszült követelőző hímtagján.

A férfi végigsimított szájával a nő bordáin és hasán. Ujjait Cat nadrágjának derekába csúsztatta, és a nő hallotta a helyeslő mormogását, amikor az ujjbegyei nem találtak alatta semmilyen akadályt.

A férfi lehúzta a nadrágot a nő combjáról, és kiélvezte a bőre érintését. Ujjaival lángoló ösvényt rajzolt Cat combjára, térdére, vádlijára. Aztán letérdelt elé, a nő pedig érezte, hogy a testében sajgó várakozás üresen visszhangzik.

Noah úgy viselkedett, mintha a világ összes ideje a rendelkezésére állna, miközben a térdéhez érintette az ajkait. A meglepő csók és a testében lángoló vágy Cat minden érzését a sokszorosára fokozta. Túl érzékeny volt, túlságosan beindult.

Noah gyengéden széttárta a nő lábát az asztalon. Cat sebezhetően, meztelenül terült ki előtte, és a férfit figyelte.

Az úgy tanulmányozta a nő testét, mintha egy szép műalkotás lenne. Valami, amit értékelni, csodálni kell. A combját simogató ujjával az őrületbe kergette. Azt akarta, hogy a férfi benne legyen, kitöltse, szétfeszítse.

És amikor már azt hitte, belehal a vágyba az asztalon, érezte, ahogy a férfi végighúzza nyelvét a redőin. Mégsem érintette meg ott, ahol a legnagyobb szüksége volt rá. De már nem húzhatta sokáig az időt, és meg fogja adni neki, amire vágyik.

– Noah! – A név fojtott kiáltásként tört elő a torkából. Noah a nyelvével megsimogatta Cat csiklóját, amitől a nő előtt elsötétült a világ.

Reflexszerűen megpróbálta összezárni a lábait. De Noah megfogta a combját nagy kezével, és szétfeszítette. Majd újra kényeztetni kezdte a varázslatos, isteni szájával. Nyaldosta, kóstolgatta, incselkedett vele. Cat lába remegett a testét szétfeszítő gyönyörtől.

– Olyan gyönyörű. Annyira tökéletes – suttogta a férfi, miközben a szája egyre közelebb és közelebb repítette a csúcshoz.

Noah sejtről sejtre pusztította el. Cat nem tudott megmozdulni, még kevésbé részt venni az aktusban, hogy a gyors dugásba hajszolja a férfit, amit annyira élvezett. Nem tudott mást tenni, csak feküdt, és elfogadta a gyönyört, amit a férfi a szájával okozott neki.

Érezte, ahogy az izmai megfeszülnek egy olyan orgazmusra vágyva, amiről tudta, hogy soha nem fogja elfelejteni. A bizsergés a talpában kezdődött, és egészen a gerincéig kúszott fel.

– N… Noah – zihálta.

Noah lehetetlen intim tudással rendelkezett a testéről, és két ujját a szűk hüvelyébe csúsztatta. A behatolástól és ügyes nyelve simogatásától Cat a fellegekbe repült. Rózsaszín, vörös és arany árnyalatok táncoltak a szeme előtt, ahogy az izmai egyre mélyebbre és mélyebbre húzták a férfit. Cat megvakult és megsüketült. Érezte, ahogy minden egyes robbanás végigjárja az egész testét, mielőtt visszatér a lüktető középpontjába.

Zihált, és képtelen volt megszólalni, ahogy Noah gyengéden elhúzta a száját a csiklójától.

Vad és félelmetes gondolatok cikáztak az agyában. Félrelökte őket, hogy az egyetlen fontos dologra koncentráljon. Még többet akart.

Felemelkedett az asztalról, és a padlóra lökte Noah-t.

– Cat, hadd…

Ezen a ponton már semmit nem engedett Noah-nak. A lába olyan gyenge volt, hogy remegett a combja.

– Én jövök – tiltakozott a nő. A hangja rekedt volt a korábbi kiáltozástól.

Cat rekordidő alatt kicsatolta a férfi övét, és lehúzta a sliccét, még úgy is, hogy reszkettek az ujjai az orgazmus utóhatásától. Noah alsónadrágja sima és puha volt a keze alatt.

Érezte, hogy a férfit zavarja a sietség, de azt akarta, hogy lépjen ki a komfortzónájából, ahogyan őt is kirángatta a sajátjából. Meg akarta mutatni neki a gyors és kemény élvezetet, ami kitisztítja az ember gondolatait.

Lehúzta a férfi nadrágját a bokájára, rajta hagyva a bakancsát, majd feljebb kúszott a testén, és erősen beleharapott a belső combjába.

Noah farka megrándult a nő szeme előtt, és a mély nyögés kibaszott zene volt Cat füleinek. Még hozzá sem ért, de egy csepp már ott csillogott a férfi – ahogy azt sejteni lehetett – lenyűgöző farkán.

Egyik kezével megfogta a tövét, mire Noah lába megrándult a padlón, mintha menekülni próbálna.

– A-a – ciccegett Cat, majd pihekönnyű csókot nyomott a férfi megduzzadt farkára.

Noah nyakizmai megfeszültek, ahogy küzdött az ösztönös érzések ellen, amiket a nő elő akart csalogatni belőle.

– Most én jövök – mondta Cat, és visszatért a magabiztossága, ahogy kézbe vette az irányítást.

– Cat… – A neve figyelmeztetésként hangzott, de Noah tudta, hogy Cat nem sokra tartja a szabályokat. Vagy legalábbis tudnia kellett volna.

Meggyőződött róla, hogy Noah őt nézi, amikor megnedvesítette az ajkait. A férfi hímtagja válaszul megrándult a kezében. A nő nem hagyott neki időt a felkészülésre, mielőtt a farkára tette a száját. Túl nagy volt ahhoz, hogy teljesen bekapja, de amikor a torkához ért, Noah felemelte a csípőjét, mielőtt leküzdhette volna a késztetést.

Cat ezt szerette: ha ő volt a főnök.

Elveszett a ritmusban, abban, ahogyan a szája végigcsúszott a sajgó, vastag hímtagon. A férfi a haját húzta, nem törődve a fájdalommal, amit okozott, és ez tetszett Catnek. Gyorsabban, egyre közelebb és közelebb lökte a férfit a vad, primitív oldalához.

Így akarta látni. Ahogy elveszíti az irányítást, és csak a vágy hajtja.

A csípője lökéseivel dugta a száját, és a nő hagyta, hogy a férfi közelebb sodorja magát a csúcshoz. Merészen lenyúlt, és megmarkolta Noah golyóit.

A férfinak egy hangos nyögés szakadt fel a mellkasából. Ezúttal, amikor meghúzta a haját, azért tette, hogy lerántsa a farkáról, és a testére vonja. Leteperte a nőt a földre. A konyha fapadlója és a nappali szőnyege közötti fém átvezető hidege Cat hátába és vállába mart. De a nőt ez nem érdekelte. Mivel Noah rögtön fölé mászott, és a pénisze a bejáratához ért.

Szédült a vágytól. De valahol legbelül még megőrizte a józan eszét.

– Óvszer – lihegte.

A férfi káromkodott, és a nadrágja egyik zsebével birkózott.

Cat már alig kapott levegőt, de a fóliaszakadás hangjára kinyitotta a szemét. Figyelte, ahogy a férfi felgördíti a gumit vastag hímtagján. Aztán találkozott a tekintetük, miközben Noah megfogta a farkát. A szabad keze a nő mellére simult.

Cat a lábával húzta közelebb magához.

– Most, Noah – követelte. Nem volt idejük incselkedő játékokra. Kétségbeesetten vágyott a felszabadulásra. A férfi gyengéden elkezdett belé hatolni, és Cat megnyílt neki.

– Jézusom, Noah! Most!

Aztán behatolt a nő testébe, egészen addig, amíg tövig el nem merült benne.

Cat felkiáltott. Szinte sokkot kapott a gyönyörtől, a tompa fájdalomtól, hogy ennyire kitöltik. Noah durván befogta a száját.

Így. Cat pont így akarta. Vadul, gyorsan és meggondolatlanul. A kezét meg sem mozdítva, Noah túl lassan húzódott vissza. A nő érezte a férfi farkának minden centiméterét, ahogy elhagyta a testét. A sarkát a férfi hátára tette, és könyörgött, hogy jöjjön vissza belé.

Noah vadul merült el újra tövig a testében. Cat érezte, hogy a szőnyeg a vállát horzsolja.

– Ez az – sziszegte a férfi tenyere mögött.

– Nyisd ki a szemed, Cat – parancsolta Noah. Most nyoma sem volt a jól nevelt férfinak. Csupán egy vadállat maradt a helyén, aki kész elveszni az ősi ritmusban.

A nő tette, amit mondtak neki, és közben küzdött az intimitás ellen, amely összekötötte őket. A férfi ismét kicsúszott belőle, és amikor Cat lélegzete elakadt, erősebben, gyorsabban hatolt belé. A nő nem tudta elszakítani a tekintetét a férfi arcáról. Az állkapcsa megfeszült, arcvonásai kiélesedtek. A mély, torokhangú nyögések, amik minden alkalommal kiszakadtak belőle, amikor tövig merült a nőben, arra késztették Catet, hogy erősebben feszítse meg a belső izmait a férfi farka körül.

A nőnek kellett volna irányítania; meghatározni a sebességet, kiharcolni a vadállatias viselkedést. De érezte, hogy elveszítette a kontrollt Noah fölött, és az önuralma semmivé foszlott, amikor a testük egyesült.

Noah a padlóba vájta a lábát. Cat hallott egy reccsenést, majd egy puffanást, de egyáltalán nem érdekelte, mi esett a földre, mert Noah olyan keményen dugta, hogy a lökéseitől kicsúsztak a konyhából a nappaliba.

– Szeretném érezni, ahogy elélvezel a farkamon, Cat – szólalt meg a férfi. – Érezni akarom a szűk, forró puncid minden egyes szorítását, amíg el nem élvezek benned.

Cat nem tudott válaszolni. Képtelen volt feldolgozni a mocskos ígéreteket, amiket az ő szelíd, kimért Noah-ja tett, miközben ki-be csúszkált a testében. Már közel járt az újabb orgazmushoz, amikor a férfi lehajolt, és megnyalta a mellét.

A nő úgy válaszolt, ahogy tudott: megfeszítette titkos izmait, bilincsként szorulva a férfira.

– Mmmm – suttogta rekedten Noah. – Tudtam, hogy imádni fogok veled kefélni, Cat. – Miközben kimondta ezeket a kemény szavakat, összefonta az ujjaikat, és megszorította a nő kezét. Megnyugtatta, megígérte, hogy együtt vannak ebben az aktusban.

És ez az ígéret váltotta ki az orgazmusát. Cat egy dicsőséges pillanatban érezte, hogy megfeszül és összezárul a férfi körül, ahogy Noah belé hatol a farkával, és ott marad. A kiáltását a férfi tenyere tompította. Megszorította Noah ujjait, amikor a férfi kicsúszott belőle, majd újra elmerült a testében, a nő orgazmusának erőteljes hullámaihoz időzítve a lökéseit.

– Ó, istenem! – kántálta a férfi kezébe, miközben a teste remegett, reszketett és vibrált minden egyes detonáción keresztül. – Noah. – Újra meg újra elismételte a nevét, és egy újabb mohó szorításnál érezte, ahogy a férfi megmerevedik és megrándul benne.

Noah elengedte a nő száját, és vakon a csuklójáért nyúlt. Az ajkához emelte, és megcsókolta a tetoválást, amikor elélvezett, Cat szíve pedig ezer szilánkra tört.

A férfi rekedten felnyögött. Cat figyelte őt, érezte, ahogy elélvez benne, és ezzel megjelöli. Noah a nő testébe továbbította orgazmusa reszkető lökéseit.

Cat nem tudta, hogy a férfi gyönyörrel teli arckifejezése vagy a benne lüktető farka volt-e a felelős, de újra elélvezett, ezúttal egy lágyabb, finomabb orgazmus tört rá, ami minden porcikáját felmelegítette. Olyan érzés volt, mintha hazaért volna.

31. fejezet

–Életben vagy? – Cat vállon bökte Noah-t. Nem tudta, mióta feküdtek így összegabalyodva a padlón. Őszintén szólva abban sem volt biztos, hogy milyen évet írnak. Sőt, a korábbi emlékeit sem bírta felidézni, hogy összehasonlítsa az előző szexuális tapasztalatait ezzel az aktussal, ami egyértelműen az orgazmusok orgazmusa volt.

A teste ellazult, elméje szinte kiürült. Catnek csak két összefüggő gondolata maradt:

1. Noah Yates az orgazmusok királya.

2. Eltört az étkezőasztala.

Egyikük a szenvedély hevében kirúgta az egyik asztallábat, így a bútor most támaszték hiányában bizonytalanul állt.

Noah mocorgott, és elmozdította a súlyát, amivel a padlóra szorította a nőt.

– Mmm?

Cat bordán bökte.

– Halló!

– Azt hiszem, szexkómában vagyok – motyogta Noah a vállába.

Szexkóma. Ez volt a lehető legtökéletesebb leírás az aktuális helyzetükre. Cat szívverése még nem tért vissza a normális ütembe, továbbra is tombolt benne az adrenalin, és talán egy kicsit félt is azoktól az érzésektől, amiket a férfi ébresztett benne.

Cat a gyors, szórakoztató meneteket szerette. Ahol nincs idő gondolkodni vagy elidőzni. De a férfi túlment ezen. Olyan helyre repítette, ahol csak érezni tudott. És az a gyengédség, amivel a szemébe, a lelkébe nézett, nyugtalanította.

Noah bonyolult volt. Egy édesapa, aki vonakodott részt venni a műsorban, és olyan dolgokat éreztetett vele, amiket nem akart megtapasztalni. Cat nem volt hajlandó teret engedni a bonyodalmaknak. Noah hosszú távon monogám fickó lehet. Megvizsgálja a kockázatot, és a legbiztonságosabb utat választja. Elvárná a párkapcsolatot. Egy igazi kapcsolatot. Nem csak egy „Szia, a városban vagyok” SMS-t.

Noah-nak olyasvalakire volt szüksége, aki mindennap 17:05-re otthon van, és aki hétvégén sem megy sehova. Valakire, akivel szerdán moziba mehet.

De Cat imádta az életét, a nevetséges időbeosztását és minden egyebet. Szerette az üzletet, illetve azt, hogy fontos és szükséges, amit csinál. Szerette, hogy nem kell bejelentkeznie valakinél, ha késik. Ha egy extra hétvégét akart eltölteni forgatással, nem kellett egyeztetnie senki más időbeosztásával. Élvezte a repülést, a rohanást, a televíziózás intenzív időszakait. Nem igaz?

Istenem, néhány orgazmus, és máris lánykérést vár a férfitól. Keveset aludt, és elhaltak az agysejtjei. A szex megölheti az agysejteket?

Cat ürügyet keresett, hogy hazaküldje Noah-t, és ezzel távolságot teremtsen kettejük között, hogy visszataláljon a lelki egyensúlyához. Azonban a szexkóma miatt képtelen volt rendesen gondolkodni.

– Kérsz egy kis vizet? – motyogta Noah, és a szája a nő nyakának érzékeny bőrét súrolta.

– Igen – nyögte Cat válaszul. Bármit, csak tüntesse el a forró testét az övétől.

Noah feltolta magát, és Cat úgy tett, mintha nem venné észre a dudorodó bicepszét és a kockás hasizmait. Levette a bokájára gyűrt nadrágot, aztán meztelenül sétált a nő miniatűr konyhájába, ahol kinyitotta a hűtőt.

– Jézusom, Cat – szólalt meg. – Három üveg vized, valami zöld löttyöd és egy fonnyadt salátád van itt. Hogy vagy még életben?

– Jól vagyok. Itass meg – parancsolta, miközben ülő helyzetbe tornázta magát. Felkapott egy felsőt a földről, és a fejére húzta. Ha nem meztelen, a férfinak semmi oka nincs maradni. A kanapéhoz botorkált, és lehuppant a párnára.

Noah-nak pompás segge van – gondolta, és oldalra döntötte a fejét, hogy megcsodálja a feszes, szimmetrikus hátsót. Korábban is felkeltette a figyelmét a ruhái alatt, de a textil nélkül még látványosabb volt.

– Gyúrsz? – kérdezte meggondolatlanul.

Noah két üveg vízzel a kezében tért vissza hozzá, és leült mellé a kanapéra. Kinyitotta az egyik palackot, és átnyújtotta neki.

– Konditerembe járok – válaszolta, miközben belekortyolt a saját vizébe.

– Látszik rajtad – mondta Cat, és elismerően végighordozta tekintetét Noah testén. Tetszett neki, hogy a férfi elég magabiztos ahhoz, hogy ne nyúljon azonnal a sarokban lévő nadrágjáért vagy az alsógatyájáért, bárhol is legyen az.

– Most csevegünk? – kérdezte Noah, szemmel tartva a nőt. – Ezek után?

Cat zavarba jött a saját zavarától. A férfi kibillentette az egyensúlyából. Arra emlékeztette, amikor Gannonnal gyerekként baseballoztak a szomszédban. Végtelenül bölcs kilencévesként az ütőre szorított homlokkal addig forogtak körbe-körbe, amíg nem tudtak egyenesen futni.

Most is így érezte magát. Szédült, és nem volt teljesen ura a helyzetnek.

– A megfigyelés nem csevegés – érvelt Cat.

– Hmm – válaszolta Noah. Valami meleg és birtokló fény csillogott éles, zöld tekintetében, miközben a nőt figyelte. A haja összekócolódott Cat követelőző ujjaitól. Nyugodtnak, boldognak és magabiztosnak tűnt. Cat csak arra vágyott, hogy az ölébe kuporodjon, és elaludjon. De neki ez nem volt szokása. Egyáltalán nem.

– Nos, nekem korán reggel fel kell kelnem – kezdte.

– Kérj meg, hogy maradjak, Cat. – Nyugodtan, csendesen adta ki a parancsot. A nő pislogott, és szóra nyitotta a száját, hogy vitatkozzon. De a teste nem akart veszekedni. A teste a Noah-ból sugárzó melegben szeretett volna összegömbölyödni; gyengéd pillantására és erős kezének érintésére ébredni másnap reggel.

De a fenébe, a teste a pizzát, a whisky-kólát és az édességet is kívánta. Nem a teste uralja az elméjét.

– Maradj velem. Kérlek. – A szavak azelőtt hagyták el a száját, hogy megfékezhette volna áruló ösztöneit.

A férfi magához húzta őt, és átölelte. Cat nem akart ellazulni az érzésben, de a férfiból áradó melegnek és a gyengéd simogatásnak a csípőjén lehetetlen volt ellenállni.

– Van néhány kérdésem – szólalt meg a sötétben.

– Oké – sóhajtotta Noah elnézően a hajába. – Ne kímélj.

– Az anyád. Miért… olyan, amilyen? És miért olyan fontos neked a karácsonyi fesztivál?

Noah mély lélegzetet vett, majd lassan kifújta a levegőt, mintha gondosan megválogatná a szavait.

– Az apám alkoholista volt, és szerencsejátékos. De ezt csak évekkel később tudtam meg. Öt-hat éves koromban csupán annyit tudtam, hogy ijesztő. Sosem volt elég étel az asztalunkon. Soha nem volt pénzünk. Télen sosem volt elég meleg a házunk. Anyám sosem volt boldog. Sokat veszekedtek éjszakánként. Apa néha napokra eltűnt.

Cat felült, hogy ránézzen. Nem erre számított.

Noah nagyot nyelt, majd fanyarul elmosolyodott.

– Egy nap úgy volt, hogy ő vigyáz rám, amíg anya elmegy a boltba. Úgy gondolta, túl nagy zajt csapok. Ezért bezárt az alagsorba. Amikor anyám hazajött, ő már részegen feküdt, és azt hitte, hogy elkóboroltam. Kihívták a rendőröket, de eltartott egy darabig, mire végül megtaláltak.

– Mennyi ideig voltál lent? – kérdezte halkan Cat.

– Hat órát. – Noah száraz nevetésében nem volt semmi vidámság. A nő kinyújtotta a kezét, és összekulcsolta ujjait a férfiéval. Csak egy érintés. Egy baráti emlékeztető, hogy a múlt ott van, ahol lennie kell. Messze, messze a háta mögött.

Cat káromkodott az orra alatt.

– Mondhattad volna azt is, hogy „semmi közöd hozzá, kíváncsi fáncsi”.

A férfi elmosolyodott, és megigazította a szemüvegét.

– Azok után, amit az előbb átéltünk együtt – mondta a padlóra mutatva –, most akarsz elkezdeni határokat húzni?

– Nem akarom, hogy a kötelességednek érezd, hogy elmondj nekem… bármit – kezdte Cat. – Csak… úgy értem, tudom, mennyire nehéz lehet neked, és nem indult épp a legjobban a kapcsolatunk.

– Azt hiszem, azon már bőven túl vagyunk – ellenkezett Noah. – Sőt, azt akarom, hogy tudd. Ezért olyan fontos számomra a fesztivál. Cat, ez volt az év egyetlen olyan időszaka, amikor igazán el tudtam menekülni. Amikor minden évben kivilágították azt a fát a hálaadás utáni napon, amikor az egész város ünnepi díszbe öltözött… nos, akkor volt hova mennem mindennap iskola után, nem csak haza. Segítettem, ahol tudtam, csak hogy ne kelljen hazamennem. És Merry lakói hagyták. Én álltam a forró csokis standnál. Felsöpörtem a járdákat. Ajándékokat csomagoltam. Etettek, fizettek. Még akkor is, amikor nem kellett volna. – Megköszörülte a torkát, és a hangja elmélyült az érzésektől. – Mindig ott voltam, amikor felkapcsolták a fa fényeit. Ada Romanski – ő volt az utolsó polgármester előttem – mondott egy kis beszédet, aztán megnyomta a gombot, ami kivilágította a fát, és én azt gondoltam, hogy ez a legkirályabb munka a világon. Akartam ezt az állást. Néha nyáron, amikor a szüleim veszekedtek, vagy amikor nem volt elég ennivalónk, lefeküdtem aludni, és azokról a fényekről álmodtam.

Cat próbálta elpislogni a forró könnycseppeket.

– Jézusom – suttogta. – Apád még él? Mert szívesen elmennék a szaros kis lakásához, mert egy ekkora seggfej nyilván nem saját házban él, és szétrúgnám a seggét.

– Tizenéves koromban lelépett. Elment dolgozni, és soha nem jött vissza. Először megkönnyebbültem. Nem volt ott, hogy a képembe vágja, mekkora csalódás és milyen szánalmas vagyok. De aztán megláttam a valóságot. Anya nem dolgozott, soha nem is dolgozott. Addig csak megéltünk valahogy, de apa távozása után összecsaptak a hullámok a fejünk fölött.

Cat megszorította Noah kezét, és a szíve majd’ megszakadt a kisfiú miatt, aki a karácsonyi fényekről álmodott.

– Akkoriban az iskola és a karácsonyi fesztivál volt az egyetlen, ami nekem jutott. Két fényes, csillogó dolog, amibe belekapaszkodhattam, hogy átvészeljem a hétköznapokat. Az állandó veszekedéseket, azt, hogy sosem volt elég semmi, hogy sosem voltam elég jó. Éppen ezért keményen dolgoztam, elnyertem néhány ösztöndíjat, és elhatároztam, hogy azzal fogom tölteni az életemet, hogy visszaadjam a városnak a sok jót, amit tőlük kaptam. És az anyám? Mire apa lelépett, már nem sok maradt belőle. Elköltözött, néhány kilométerre lakik a várostól. Egyikünk sem bírta tovább elviselni annak a háznak a látványát. De ő régen feladta.

Cat hátrahajtotta a fejét, és a plafont bámulta.

– Noah, ez sok mindent megmagyaráz.

– Mint például?

– Nem vagy seggfej. Csak megbántottak.

– Nem bántottak meg – tiltakozott a férfi. – Évtizedekkel ezelőtt történt. Túl vagyok rajta. Túl kell lennem rajta.

Cat a szabad kezével megfogta a férfi állát.

– Figyelj rám. A bántás és az áldozat nem ugyanaz. Fogtad a szörnyű gyermekkorodat, és gondoskodtál róla, hogy a lányod soha ne érezzen semmit ezekből a dolgokból. Soha nem lesz éhes, nem fog fázni vagy félni.

– Sokat értem el vele. Híres akar lenni, és rózsaszínre szeretné festeni a haját. Legközelebb azt fogja mondani, hogy nem akar főiskolára menni.

A nő gyengéden megszorította a férfi mogorva állát.

– Hagyd abba. Gyerekkorodban nem tudtál irányítani. A szüleid nem voltak elég felelősségteljesek ahhoz, hogy megadják azt a stabilitást és biztonságot, amire szükséged volt ahhoz, hogy biztonságban érezd magad. Ezért vagy te most Mr. Nem. Ezért voltál akkora pöcs a műsor miatt.

– Nem mondanám, hogy pöcs voltam…

– Totál pöcs voltál.

– Rendben. Egy pöcs voltam – ismerte el. – Én csak… azt akarom, hogy minden és mindenki biztonságban és rendben legyen. Én felelek a város megélhetéséért, és ezt nagyon komolyan veszem. Nem akarok senkit sem cserben hagyni, vagy olyan rossz döntést hozni, ami ártana az embereknek.

– Szóval biztosra mész – fejezte be helyette Cat.

– Néha talán túlzottan is – ismerte el a férfi. Felemelte a nő kezét, és az ujja hegyével végigsimította a tetoválását. – Természetellenesen jól mérem fel a kockázatokat. És te hatalmas rizikó vagy.

Cat elvigyorodott.

– Miért lennék kockázatos? Könnyed vagyok, szórakoztató, nem igénylek állandó gondoskodást és figyelmet.

– Ó, rizikós vagy. Lehet, hogy beléd zúgok, te meg kisétálsz az életemből, és új munkát, új pasit, új kalandot keresel. Nekem pedig csak az emlékeim maradnak.

*

Cat arra ébredt, hogy a férfi hozzányomja az álmában megkeményedett farkát. Noah még alvás közben is mozgott, mohón vágyott a súrlódásra.

A nő teste sajgott az előző esti igénybevételtől, mégis… szenvedélyesen vágyott valami többre. Azt hitte, ha legalább egyszer szexelnek, az majd tompítja a vágyat, amit érez. Azonban most attól tartott, hogy felébresztette az alvó sárkányt. Túl sok intimitás. De az eredménye… Jézus szent ereje, soha életében nem tapasztalt ilyet a szexuális aktusai során!

Ironikus, hogy harminckét évesen döbbent rá, miről maradt le. Többet akart. Szerette volna, ha a férfi mocskosan suttog a fülébe, és a testével imádja az övét. Többre vágyott abból a fájdalommal átitatott gyönyörből, amitől majdnem megfulladt. Mégis fájt a szíve a szeretetre és a biztonságra éhező kisfiúért. Annyi mindenben tévedett.

A férfi átvetette karját a nő derekán, és kezével a mellét markolta. Cat érezte, ahogy a mellbimbója a férfi tenyerében megkeményedik; ahogy keresi, igényli az érintést. Noah ismét a fenekéhez simult, és Cat megborzongott a vágytól.

Megfogta a férfi kezét, miközben az a mellét markolta és gyúrta.

– Mmm – dörmögte Noha a nő hajába. Cat megvárta, hogy a férfi felébredjen, majd egy tudatosabb lökés volt a jutalma.

Cat hátranyújtotta a karját, és az ujjaival végigsimított a férfi farkán. Noah hátrahúzta a csípőjét, hogy a nő köré tudja zárni a kezét. Cat egyetlen csuklómozdulata elég volt ahhoz, hogy az előváldadék megjelenjen a farkán.

A nő hallotta, ahogy Noah nagyot sóhajt, majd megrándult a farka a kezében. Nagyon is készen állt a nőre. Azonban Cat nem volt felkészülve az intimitásra, arra a nyers közelségre, amit az előző este osztottak meg egymással. Túl… komolynak tűnt. Túl intenzívnek. Meg akarta mutatni Noah-nak, hogyan kell szórakozni, nem pedig a szexrabszolga lelki társává változtatni.

Cat hasra fordult, és a levegőbe emelte a fenekét. Noah-nak nem volt szüksége egyéb invitálásra.

– Óvszer – mondta álmosan a férfi.

A nő az éjjeliszekrényre mutatott, mire Noah a nagy sietségben kitépte a fiókot a helyéről.

Mintegy pavlovi reflexként Cat érezte, ahogy benedvesedik a fólia szakadásának hangjától. Itt nem lesz semmi finomkodás, csupán egy álomittas reggeli dugás, ami felébreszti és felhevíti a testüket. Nem fognak egymás szemébe nézni, és kitalálni a másik titkait. Semmi nyugtalanító vágy valami többre.

Cat a párnájába temette az arcát, amikor Noah elhelyezkedett mögötte. A férfi egy pillanatra mozdulatlanná dermedt, amikor elkezdett belé hatolni, és ezzel olyan tüzet szított fel közöttük, ami kis híján porrá égette mindkettőjüket. Noah megsimogatta a nő hátát és oldalát, majd előrehajolva megmarkolta a mellét, és még mélyebbre csúszott benne.

Cat alig tudta magába fojtani a sikolyt. Nem volt elég mélyen a testében. Nem töltötte ki eléggé. Kétségbeesetten vágyott rá. A férfira.

A nő hátratolta a csípőjét a férfi felé, és Noah engedett neki még egy centit. Cat reszketve szívta be a levegőt. Elfehéredő ujjakkal markolta a lepedőt. Noah gyengéden, mégis izgatóan simogatta a gerincét. Bárhol ért is hozzá, a nő ezer fokkal melegebbnek érezte a bőrét. A fenekét, a combja hátsó részét, a gerincét, és most megint a mellét. A férfi határozott mozdulattal gyúrta, majd figyelmeztetés nélkül hátrarántotta a nőt a farkára a mellénél fogva.

Cat a párnába kiáltott. Az izmai lángolva táncoltak a lehetetlenül gyorsan közeledő orgazmus felé.

– A fenébe, bébi. Annyira nedves vagy – nyögte Noah, miközben az ujjai a nő puha húsába mélyedtek. – Még alig értem hozzád.

Noah nem sietett kicsúszni belőle, és Cat azonnal ürességet érzett. Amikor a férfi újra belé hatolt, érezte, ahogy Noah teste az övéhez simul. A benne tomboló szenvedély ott élt a férfiban is. Az ösztönök egy, és csakis egy irányba hajtották őket. A beteljesülés felé.

A férfi lassú tempót diktált, amitől Cat vonaglani kezdett, és még többre vágyott. Noah testének kimért, édes siklása, és a gyengéd simogatás furcsa hatással volt a szívére. Felmelegedett, megnyílt előtte, és úgy érezte, imádják.

A férfi túl komolyra, túl intenzívre vette a dolgot.

Cat feltámaszkodott a kezére, és félresöpörte a haját. A válla fölött a férfira meredt. Elkapta a tekintetét, és pajkosan rávigyorgott.

– Bassz meg, Noah!

Abban a pillanatban, ahogy a szavak elhagyták a száját, Noah a csípőjébe markolt, és úgy hatolt belé, mint egy megszállott. A korábbi kimért tempó kiesett a ritmusból, majd brutális sebességbe váltott át. Cat a szenvedélybe feledkezve feszítette ívbe a hátát, hogy megváltoztassa a behatolás szögét.

– Istenem, igen… – motyogta.

Noah ujjai a bőrébe martak, megsértve puha húsát a csípőjén, de Cat nem törődött vele. Még több halk nyögést akart hallani a férfitól. Szerette volna, hogy erősen belé markoljon. Azt akarta, hogy felnyársalja.

Noah egyre gyorsabban és gyorsabban hatolt a nőbe. Határozott fogással tartotta egy helyben Catet.

A nő melle ringott a lökésektől, mellbimbója pedig végigcsúszott a puha lepedőn, még jobban felszítva a vágyát.

Cat ostobaságokat motyogott. Könyörgött, pedig mindketten tudták, hogy a férfi anélkül is teljesíteni fogja a kívánságát.

– El akarok élvezni, Noah! – kiáltotta.

A férfi lenyomta a vállát, hogy csak a feneke legyen a levegőben, majd lefelé csúsztatta a kezét, hogy megcsípje a mellbimbóját.

– Érintsd meg magad, Cat. Élvezz el rajtam. Hadd érezzem.

A lökéseivel összhangban ingerelte a mellbimbóját az ujjaival. Cat a lába közé csúsztatta a kezét, ahol összeért a testük.

Semmi sem számított. Sem az idő, sem a forgatás, még a karácsony sem. Csak ez.

Cat a saját testének szakértője volt. Pontosan tudta, milyen érintésre van szüksége. Az ujjaival dörzsölte és simogatta a csiklóját, hogy a csúcsra jusson.

– Noah – zihálta.

– Érezlek, bébi. Élvezz el. Muszáj éreznem…

Az orgazmus első hulláma elnémította a férfit. Noah felnyögött a gyönyörtől, ahogy Cat megfeszült körülötte.

– Bassza meg, bébi! Igen!

Tovább ingerelte a nő mellbimbóját, és Cat érezte, hogy a teste a mennyországba repül a férfi farkától és a kényeztetéstől. Újra meg újra megfeszült Noah körül, meglovagolva a bódító, lélekemelő orgazmust, amitől elgyengült a térde, és reszketni kezdett.

Hallotta a férfi mély, torokhangú nyögését, ahogy ő is a csúcsra ért.

– Rajtam élvezz el, Noah! – hallotta Cat a saját hangját.

Nem kellett kétszer mondania. Noah kicsúszott belőle, és lehúzta magáról az óvszert. Cat a lába közé nyúlt, hogy megsimogassa a férfi golyóit, és hátranézett rá a válla fölött. Egy másodpercet sem akart kihagyni ebből a fantáziából, ami már egy teljes hónapja kísértette.

Noah megszorította a farkát, majd végighúzta rajta a markát, és felmordult.

– Élvezz el, Noah – utasította Cat.

A férfi mélyen a szemébe nézett, és olyan volt, mint egy őrült, aki elvesztette a kontrollt, miközben végighúzta a kezét a farkán.

– Gyorsabban – suttogta Cat elbűvölten.

Noah engedelmeskedett, egy másodpercre sem szakítva meg a szemkontaktust. Úgy szorította a farkát, hogy az szinte fájdalmasnak tűnt. Cat egy pillanatra megfeledkezett arról, hogy a tenyerében tartja a férfi golyóit. Amikor eszébe jutott, megmarkolta őket.

Noah orrlyuka kitágult, zöld szeme elkerekedett. Cat hirtelen úgy érezte, hogy ő a férfi prédája, nem pedig a kínzója.

– Erősebben, Noah. – Keményen megszorította a férfi golyóit, és látta, hogy összerezzent, de elkezdte gyorsabban kényeztetni a farkát, amíg az állkapcsa megfeszült, és elakadt a lélegzete. Aztán a szabad kezével hirtelen a nő lába közé nyúlt, és megérintette, majd simogatni kezdte a csiklóját.

Cat felkiáltott, amikor a sunyi szemétláda ismét a mennyországba repítette. Érezte, ahogy a férfi orgazmusának első forró lökete a hátán landol, majd lecsurog a fenekére. Cat kénytelen volt kinyitni a szemét, hogy lássa, ahogy együtt élveznek el. Úgy érezte, megbélyegezték, miközben Noah halkan nyögött mögötte. Cat végigkiabálta az orgazmust, amely teljesen kifacsarta, és annyira elvette az eszét, hogy képtelen volt gondolkodni.

32. fejezet

Noah gyakorlatilag lebegve tette meg az utat az íróasztalától az irodájában lévő ősrégi kávéfőzőig. Tényleg le kellett pillantania, hogy megbizonyosodjon róla, a lába a földet éri… és hogy nehogy felbukjon az esőfogó tálakban. Barna cipős lába stabilan állt a nyikorgó keményfa padlón. De az egész testét könnyebbnek érezte, mintha Cat valami újkori orgazmusterápiával elűzte volna a súlyos ködöt, ami az elmúlt évtizedekben lehúzta.

Az előző éjszaka… varázslatos volt. A reggel pedig maga a sötét mágia. Visszaült az asztalához, és elfelejtett tölteni magának egy csésze kávét. Soha életében nem érzett még ilyen elégedettséget szex után. Persze. Élvezte az aktust a korábbi – igen kevés – partnerével, és szinte biztos volt benne, hogy ők is jól érezték magukat. Azonban az előző este? Semmi nem volt még rá olyan hatással, mint az, ahogyan Cat a nevét kiáltotta, miközben beleharapott a tenyerébe.

– Hűha! Csihadj le, fiú – figyelmeztette magát, amikor érezte, hogy megrándul a farka. Annak a bizonyos testrészének most kómában kellene lennie. Viszont a rövid révedezés újra életre keltette. Catalina King bűbájt bocsátott rá.

Lenézett az üres bögréjére, majd felállt, és visszament a kávéfőzőhöz. Úgy érezte, hálával tartozik Catnek. Semmi olyat nem akart tenni, amitől prostituáltnak érezné magát, aki fizetséget kér a szexuális szívességekért. Valami őszinte, figyelmes dolgot szeretett volna tenni érte.

Kitöltötte a kávét, és leült, aztán homlokráncolva nézte a csaknem megtelt e-mail-fiókját.

A virág túlságosan… kézenfekvőnek tűnt. Túl nagyképűnek. Nem beszélték meg, hogy megismétlik-e az éjszakát. Nem tisztázták, hogy randiznak-e. Noah mogorván nézett a kávéjára. Azt sem beszélték meg, hogy monogám-e ez a viszony, vagy sem. Bármennyire is jól érezte magát, amikor hagyta, hogy a nő kilökje a komfortzónájából – nem akart osztozni rajta. És ha Cat erre vágyott, nos, abba ő biztosan nem fog belemenni.

Noah gondolatban fenéken billentette magát. Egyetlen éjszakai – és kora reggeli – szex, ő meg rögtön kapcsolatról fantáziál. Rohadtul le kell higgadnia. Lesz idejük kitalálni, hogy van-e esélye a közös jövőjüknek.

Belekortyolt a kávéjába, és a semmibe mosolygott. Az állkapcsa kezdett fájni a vigyorgástól. Carolanne gyanakodva bámulta, amíg Noah el nem küldte a postára, csak hogy egyedül sütkérezzen a boldogságban.

Az ujjaival az asztalon dobolva úgy döntött, hogy ír Henrynek. Ki ismerné jobban az utat Cat szívéhez, mint az asszisztense?

Noah: Van valami ötleted, milyen ajándék tetszene a főnöködnek?

A válasz gyorsan érkezett, ahogy arra Noah számított. Henry egy pillanatra sem tette le a telefonját.

Henry: Milyen ajándékra gondolsz? Bocsánat, hogy visszavontam az építési engedélyedet ajándékra? Vagy köszönöm, hogy újjáépítetted a városomat ajándékra?

Noah: Valami sokkal… személyesebbre gondoltam.

Gyakorlatilag hallotta Henry vidám nevetését.

Henry: Kíváncsi voltam, miért mosolyog ma annyit. Kezdek megijedni tőle.

A francba. Lehet, hogy épp most szabadított egy szaftos pletykát a stábra.

Noah: Sem megerősíteni, sem cáfolni nem fogok semmit, amit Cat nem szeretne mások tudomására hozni.

Henry: Lakat a számon, barátom. Ebédeljünk együtt, és beszélgessünk.

Noah reménykedve fordította figyelmét az e-mailjeire, és vidáman elkezdte kipipálni a soha véget nem érő teendőlistáját.

*

Noah úgy érezte, mint aki visszatért a tett színhelyére, amikor Henry beengedte Cat lakókocsijába.

– Ahogy mondtam, ember, Cat gyakorlatias nő – magyarázta Henry. – Nem olyan boros-rózsás típus. Ha kitalálod, hogyan lehetsz a hasznára, az a legjobb módja, hogy közel kerülj hozzá.

Noah körülnézett a lakótérben. Még mindig tele volt papírokkal és elektronikus eszközökkel, amikkel azelőtt foglalkozott, hogy a férfi előző este megzavarta a libidójával. A sarokban álló karácsonyfa szomorúan villogott.

– Rajong a karácsonyért? – kérdezte Noah a fára biccentve.

– Ó, igen. Hatalmas rajongója. Ezért volt annyira oda Merryért.

Noah bólintott, és elraktározta az információt.

– Hűha. Mi történt itt? – tette fel a kérdést Henry, miközben szemügyre vette az étkezőasztal törött lábát.

Noah hátat fordított a férfinak, hogy ne lássa a bűntudatot az arcán.

Kinyitotta a hűtőszekrényt, és a tegnap este észrevett fonnyadt salátát leszámítva üresen találta.

– Nem túl felszerelt.

– A forgatások alatt igyekszik helyesen étkezni, ezért általában salátát eszik, vagy rendel valami egészségeset – magyarázta Henry.

Végigsétáltak a szűk folyosón a hálószobáig. Noah sem tegnap este, sem ma reggel nem vette észre az ágy körül halomban álló piszkos ruhákat. Túlságosan lefoglalta, hogy tövig merüljön a mennyországban.

Henry fintorogva felkapott egy szekrényajtóra dobott topot, és a hasonló ruhák tetejére hajította.

Cat biztos sietve távozott reggel, jegyezte meg Noah magában. Az ágy úgy nézett ki, mintha egy szextornádó söpört volna végig rajta. És a párnán két jól kivehető fejlenyomat volt.

Henry megköszörülte a torkát.

– Úgy tűnik, valaki jól érezte magát tegnap este.

– Igen, ööö, köszönöm, adtál néhány ötletet – jelentette ki Noah, és hirtelen el akart menekülni a mindentudó Henry elől. Egyáltalán nem állt készen arra, hogy az előző estéről beszéljen. Legalábbis azelőtt semmiképp, hogy tisztázná Cattel, mennyire veszi komolyan a dolgot.

Rábízta a múltja történetét, amit a városban széles körben ismertek, de ő soha nem beszélt róla. Sarának fogalma sem volt arról, ki a nagyapja, vagy milyen gyerekkora volt Noah-nak. Cat meghallgatta, és helyette is dühös volt. Úgy érezte, mintha valami több lenne köztük a szexuális vonzalomnál. Bármi volt is az, Noah még akart belőle.

A nő elkápráztatta. Érzéseket ébresztett benne. Arra késztette, hogy otthagyja az állandóságot és a biztonságot, és kipróbálja, milyen a vadabb oldala.

Esélye volt megtapasztalni egy átmeneti, de az egész hátralévő életére emlékezetes kalandot. Be fogja adni a derekát, és igényt tart majd a nő idejére, amíg Merryben tartózkodik. Csak remélni merte, hogy Cat nem rúgja szét emiatt a seggét.

33. fejezet

Cat figyelmét Paige fütyülése terelte vissza a jelenbe.

– Isten hozott újra köztünk – mondta Paige. – Merre jártál?

– Tessék? – motyogta Cat, és egy hihető hazugságon gondolkodott. Harmadjára veszítette el a fonalat a forgatáson.

– Jól vagy? – kérdezte Drake. Már tíz perce ugyanazt a szöveget ismételgette Reggie majdnem teljesen elkészült étkezdéjében, és Cat egyszerűen nem tudott rá helyesen válaszolni. Mintha felcserélődtek volna a szerepeik.

Cat megvonta a vállát, és próbálta kiverni a fejéből az ágyát, ahol Noah az őrületbe kergette. Mosolyt erőltetett az arcára.

– Csak nem ittam elég kávét ma reggel. – Hazudott. Eddig három csészével ivott. De képtelen volt elfeledkezni az előző éjszakáról… és az aznap reggelről.

Úgy érezte, mintha újra átélne valami életre szóló élményt, és ez halálra rémítette. Jó móka volt. Szórakozásnak kellett volna lennie.

– Hozna valaki egy kávét Catnek, hogy még éjfél előtt befejezhessük a forgatást? – szólt Paige a fejhallgatójába.

Pillanatokkal később egy eszpresszó jelent meg előtte, és Cat ivott belőle egy kortyot.

– Bocs, srácok! Jól vagyok. Esküszöm. Hol is tartottunk?

– Drake most magyarázza el, miért választott rozsdamentes acélt a pulthoz és a hátfalhoz – emlékeztette Paige, miközben hátradőlt a kamera mögötti székében.

– Igen, igen. Oké. Jól vagyok.

– És felvétel!

Újrakezdték a jelenetet, és ezúttal Catnek sikerült helyesen reagálnia Drake magyarázatára. Apró tévés varázslat volt ez. Igazából nem Drake választotta a pultot. Hanem Cat. Azonban a nézők számára érdekesebb, ha felosztják egymás között a projekteket, és menet közben civakodnak egy kicsit. Drake hozzászokott, hogy egy csapat profi tervező áll a rendelkezésére, hogy segítsenek a műsorában a projektek kialakításában. Cat viszont megrögzött irányításmániás volt. Az ő elképzelése törvénynek számított. Ez rengeteg előkészületet és kutatást igényelt a forgatás megkezdése előtt, de amíg valaki más be nem bizonyította, hogy jobban tudja csinálni, Cat ragaszkodott ehhez a felelősséghez.

Reggie étterme a hagyományos építészet és a jamaicai stílus vad keveredése volt. A rozsdamentesacél pult és a nyitott konyha egyszerű és modern benyomást keltett. Az étterem varázsának része volt a reggae-zene, amely a grill melletti rádióból harsogott. Ráadásul a vendégek hallhatták, ahogy a pincérnők kiabálnak a szakácsokkal. A bokszok meg a székek újak voltak, és türkizkék kárpit díszítette őket. A pult mellé beszorított még egy asztalt és két széket. Így több hely jutott a fizető vendégeknek.

A második pénztárgépet és a számítógépes rendszert a régi raktár sarkában helyezték el. Az épület külső, fémburkolata jól bírta a sarat és a vizet, de a belseje katasztrófa volt. Az új, fekete-fehér kockás padlóburkolatot két napja rakták le, és a burkolók éppen most fejezték be a falat, amihez a bokszok csatlakoztak.

Meghívtak egy jamaicai születésű festőművészt, hogy fesse ki a túlsó falat. Egy karibi tengerparti jelenetet készített pálmafákkal és függőágyakkal. Cat szinte hallotta a zenekar dobolását. A konyhában átrendezte a tárolóhelyeket, és új készülékeket adott Reggie-nek. Aznap délután forgatják a leleplezést, holnap pedig az újranyitást. Az utómunkásoknak pokoli nehéz dolguk lesz, hogy ilyen rövid idő alatt összeállítsanak egy egész epizódot, de a forgatókönyvíró diktátorként tartotta az ütemet. Szóval megoldható a feladat.

A következő projekt Mrs. Pringle és a Hai család háza volt. Cat már talált néhány bútordarabot és apróságot, amire mindkét projekthez szüksége lesz. Muszáj lesz időt szakítania a vásárlásra. Talán magával vihetne egy csapatot, és ellátogathatna Merry egyik antikváriumába?

Lehet, hogy Noah is szeretne vele menni. Megvacsorázhatnának…

– Bassza meg – motyogta Cat.

Paige levette a fejhallgatóját.

– Csapó!

– A francba. Bocs, Paige – mondta Cat, miközben végigsimított az arcán, és azonnal elkente a sminkjét. – A francba!

– Smink – kiáltotta Paige. Felállt a székéről, és belekapaszkodott Cat karjába. – Mi lenne, ha beszélgetnénk egy kicsit? Öt perc szünet!

Az együtt töltött évek alatt Paige-nek ritkán kellett emlékeztetnie Catet, hogy a kamera előtt ne essen szét. Csak a születésnapja utáni másnaposság idején volt szükség erre a parancsra, mert Cat egyébként tökéletesen profiként viselkedett. Legalábbis amíg össze nem szűrte a levet Noah-val.

– Mi jár a fejedben? – faggatta Paige, amikor kiléptek az ajtón.

Cat körbenézett a kíváncsi tömegen, akik remélték, hogy bepillantást nyerhetnek az épületbe, majd végigvonszolta Paige-et az utcán.

– Valami hülyeséget csináltam tegnap este.

– Megöltél valakit? Ó, istenem! Ugye nem Noah-t? Rosszul érezném magam, ha az ő holttestének az elrejtésében kellene segédkeznem. Azt hittem, hálaadás óta jól kijöttök egymással.

– Honnan vannak ezek a gondolataid? – morgott Cat.

– Noah életben van? – erőltette Paige.

– Él. Legalábbis akkor még élt, amikor reggel kirúgtam az ágyamból.

– Mit keresett az… óóó!

Paige úgy bámult rá, mint egy partra vetett hal.

– Igen. Ó! – Cat zsebre dugta a kezét a nadrágjában. Bent hagyta a kabátját, így a téli szélben kénytelen volt összehúzni magát.

Körbenézett. A karácsony lassan beköszöntött a főutcára. A lámpákra szerelt rénszarvasok után a boltosok elkezdték ünnepi köntösbe öltöztetni a kirakatukat, fényfüzérekkel és zöld növényekkel díszítették azokat.

Kezdett formát ölteni az egész, legalábbis külsőleg. A hó minden bizonnyal hozzájárult az ünnepi megjelenéshez. A hétvégén fogják leforgatni a kirakatdíszítő versenyt, és rendeznek egy ünnepséget elsősorban a műsor miatt, de egy kis szerencsével bevonzhatnak néhány árust meg szponzort, hogy bevásárlóestet tartsanak, amolyan fesztivál előtti ünneplést.

– Túl vagy az első sokkon? – kérdezte Cat, miközben a járda repedését piszkálta a cipője orrával.

– Majdnem – bólintott Paige. – Majdnem. Oké. Túl vagyok. Lefeküdtél Noah-val. Oké. És ez mit jelent?

Cat mogorván megvonta a vállát.

– Miért kell bármit is jelentenie? Úgy értem, szexeltünk. Nagyszerű volt. Ennyi a történet.

– Tényleg? – kérdezte Paige élesen.

– Nos, úgy értem, nem lenne ellenemre, hogy megint meztelenkedjek vele – felelte Cat, és továbbra sem volt hajlandó szemkontaktust teremteni a sógornőjével. Ha a szemébe nézne, Paige rögtön tudná. Hogy ez nem csak egy futó, szórakoztató kaland, mint amilyenekbe korábban belebonyolódott. Nem, ezt sokkal fontosabbnak érezte. Félelmetesebbnek.

– Szóval a szex kielégítő volt? – faggatta Paige.

– Ez elég enyhe kifejezés. – Oké, talán Cat dicsekedhetne egy kicsit anélkül, hogy Paige megtudná, mennyire rettegett attól, hogy elveszíti a lelkét Noah Yates miatt, aki mocskos kis titkokat suttogott a fülébe, miközben benne mozgott az előző este.

– Szóval akkor jó volt?

Cat beletúrt a hajába, azonnal tönkretéve az „egyszerű” fazont, aminek az elkészítésével a fodrász aznap reggel harminc percet töltött.

– Annyira jó, hogy nem is találom a szavakat.

– Óóóóóó! – Paige megértően nyújtotta el a szótagot.

– Igen. Ezért kalandoznak el a gondolataim – tárta szét a karját. – Orgazmusmámorban úszkálok.

Paige helyeslően bólintott.

– Szép munka, Noah.

– Ó, istenem. El se tudod képzelni, mennyire.

– Valószínűleg el tudom képelni, de mivel a férjem a testvéred, nem akarod hallani a részleteket. Egyébként Gannon őrülten telhetetlen az ágyban.

– Undorító! És most mit csináljak? Hogyan legyek újra normális? – kérdezte Cat. Szüksége volt a sógornője bölcsességére, márpedig azonnal.

– Le fogsz még vele feküdni? – kérdezte Paige.

Cat felhúzta a vállát.

– Nem tudom! Úgy értem… Itt vagyunk a városban, és nem sok egyebet lehet csinálni esténként… de vajon Noah tényleg az a futó kalandnak való férfi? Mármint van egy lánya, és mi van, ha kitudódik a városban, hogy mi… ööö… kefélünk? Sara zavarba jönne és undorodna? Az emberek azt fogják gondolni, hogy Noah idióta, amiért meztelenül hempereg velem, hiszen mindannyian tudjuk, hogy nem tarthat sokáig?

Látta, hogy Paige kék szemében felvillan egy gondolat, és felemelte a kezét.

– A-a. Nem működhet – jelentette ki határozottan Cat. – Nem megyek bele egy távkapcsolatba az életemnek ezen a pontján. Noah itt építette fel az egész életét, így arra kérni őt meg Sarát, sőt, a francba, Mellodyt és a leendő férjét, hogy adjanak fel mindent, és költözzenek New Yorkba, vagy kövessenek mindenhová az országban? Hülyeség, és nem fog megtörténni.

– Az nem opció, hogy itt maradsz?

– Fel kell építenem egy iskolát, és vezetni a műsoromat, Merry nem fér bele az életembe. Különben is, nem Drake a kamupasim a nézettség miatt?

– Ó, kérlek. Ne szórakozz velem! – Paige olyan szigorú pillantást vetett Catre, mint a lányára, amikor figyelmeztette, hogy ne hajítsa a borsót a padlóra. – Tényleg azt hiszed, hogy arra kényszerítenélek, hogy megjátssz egy kapcsolatot? Elfelejtetted, amikor mikrofont akasztottak rám, és úgy állították be a műsorotokban, mintha Gannonnal egymásra lennénk kattanva?

– De hát tényleg egymásra voltatok kattanva – mutatott rá Cat.

– Tudod, hogy soha nem kérnélek egy kapcsolat színlelésére. Ha úgy döntesz, megteszed, rendben van, de ne ezt használd ürügyként arra, hogy elbújj a Noah iránti érzéseid elől.

– Ki mondta, hogy vannak iránta érzéseim?

– A tény, hogy most erről beszélünk!

– Jogos – mondta Cat. – Szóval mit csináljak? Oszd meg velem az okos, házas nők bölcsességét.

– Szerintem először derítsd ki, Noah-nak nincs-e ellenére a rövid távú meztelenkedés, aztán utána eldöntöd, hogyan tovább – javasolta Paige.

Cat bólintott.

– Jó ötlet. Ezen el tudok indulni. Hogyan derítsem ki?

Paige felnevetett.

– Mikor volt utoljára párkapcsolatod?

– Nem tudom. Azt hiszem, Drake-kel?

– Ugyan már – gúnyolódott Paige. – Az a kaland csak két hónapig tartott. Nem nevezhető párkapcsolatnak.

Cat a homlokát ráncolva idézte fel a korábbi szexuális tapasztalatait.

– Akkor, gondolom, Miguellel?

Paige is a homlokát ráncolta.

– Nem emlékszem rá.

– Azért, mert a gimnázium utolsó évében randiztam vele. Elvitt a bálba. Én szoptam le először. – Cat kedvesen elmosolyodott az emlékre.

– Nem semmi nő vagy. – Paige megrázta a fejét.

– Mesterien szopok – erősködött Cat.

– Harmincvalahány éves vagy, és még sosem volt párkapcsolatod?

– Úgy nézek ki, mint aki szeretne ilyesmire időt szakítani? – tiltakozott Cat. – Úgy tetszik az életem, ahogy van.

– Akkor lehet, hogy el kellene engedned Noah-t, nehogy megsérüljön – javasolta Paige. – Elvált. Ebből sejtheted, hogy ő kedveli a párkapcsolatokat. Mi van, ha elkezd kötődni hozzád, aztán mi összecsomagolunk, és visszamegyünk a városba?

– Noah nem valami szomorú kiskutya, aki a kocsim után szaladna, amikor elhagyom a várost – erősködött Cat. Megdörzsölte a mellkasát a szíve fölött, amely megmagyarázhatatlanul fájni kezdett. Érezte a kötődést kettejük között. Ezért próbálta a második együttlétüket személytelenebbé tenni, de ezt is elbaszta. A válla fölött figyelte a férfit. A vérében érezte a kettejük közti köteléket, amikor egyszerre élveztek el. Ez nem csak egy újabb kaland. De párkapcsolat sem lehet.

34. fejezet

Cat beengedte magát a lakókocsijába, és arccal előre a kanapéra rogyott. Általában nem szokták zavarni a hosszú forgatási napok, főleg nem akkor, amikor egy műsor első két epizódjának nézettsége az egekben van. Azonban ez a sorozat melósabb volt a legtöbbnél, és az előző éjszakai kialvatlanság délre utolérte. Röhejesen sok koffeint fogyasztott, ami hirtelen távozott a szervezetéből, és ettől elgyengült, majd remegni kezdett.

Ez lehetett az egyetlen magyarázat arra, ahogyan a forgatás alakult Reggie-nél.

Az étterem leleplezése jól sikerült. A férfi sírva állt a konyhája közepén, és Cat által a jamaicai zászlóval gravírozott új spatulát szorongatta.

Aztán persze Cat is elsírta magát. Ilyesmi ritkán fordult vele elő a kamera előtt. Drake is törölgette a kóbor könnycseppeket bámulatos ívű arccsontjáról, amitől a női és a meleg nézők egyaránt elájulnak majd, amikor a műsor adásba kerül.

De senkinek sem kellene látnia, hogy Cat tíz másodpercenként taknyot töröl az ingujjába. A nő ezt az alváshiánynak és a lecsupaszított lelkének tulajdonította. Noah csinált vele valamit. Olyan vad gyengédséggel vetkőztette le, amilyet még sosem tapasztalt, amire sosem számított. És ettől egy kicsit megsérült a lelke.

A férfi ma kétszer is írt neki SMS-t. Édes kis üzeneteket:

Noah: Rád gondolok, és úgy mosolygok, mint egy idióta.

Noah: Kidörzsölte a térdemet a szőnyeged. Addig fogok gyönyörködni benne, amíg a var lehullik, és rusnya heget hagy maga után.

Cat elolvasta és elmosolyodott. De nem válaszolt. Nem akarta bátorítani. Nem akarta, hogy a férfi úgy gondoljon erre a… akármi is volt ez, mint egy párkapcsolatra.

Beleszagolt a párnába az arca alatt, és azon tűnődött, vajon mi lehet az a tiszta fenyőillat. Az biztos, hogy nem belőle jött. Az éttermi forgatás után beugrott a Hai-ház festőcsapatához, majd harminc mérföldet vezetett egy hegesztőműhelybe a szuper titkos, különleges projektjéhez, amely még szebb lett, mint remélte.

Muszáj lesz lezuhanyoznia, és ennie is kellene, de elfelejtette megkérni Henryt, hogy rendeljen neki valamit.

Áh. Lehet, hogy kihagyja az étkezést. Inkább lefekszik pihenni, hogy bepótolja a kimaradt alvást, és másnap frissen és üdén kezdje a napot.

Azonban az a friss fenyőillat addig ingerelte, amíg fel nem emelte az arcát a párnáról. A szomorú kis műanyag karácsonyfája helyén most egy élő, fényfüzérekkel díszített karácsonyfa állt. A fa alatt három doboz dísz volt felhalmozva: röhejes rénszarvasok és hóemberek.

Cat homlokráncolva nézte a fát. Színes fényei vidáman táncoltak a sarokban. Az ágak között egy boríték volt elrejtve. Felállt, és leszedte a fáról.

Hogy karácsonyi hangulatba kerülj…

Noah

Küzdött a gyomra a remegés ellen, amikor meglátta a férfi kézírását. Noah egy igazi, élő karácsonyfát vett neki.

Cat körbepillantott a lakótér többi részén. A szokásosnál is rendezettebb volt. Nem hagyta, hogy Henry a privát szféráját piszkálja. Volt neki elég dolga, ráadásul Cat életében minden annyira átmeneti volt, hogy egy kis rendetlenség nem kergette az őrületbe.

Viszont valaki egyértelműen átrendezte a holmijait. A párnákat felrázták. A takaróját összehajtogatták. És az étkezőasztalt is megjavították.

Cat idegesen besétált a konyhába. Egyetlen éjszakányi mennyei orgazmus, és a férfi úgy gondolta, hogy joga van a személyes dolgai között turkálni? Kétségbeesetten rántotta fel a hűtő ajtaját víz vagy bor után kutatva.

Tele volt. Hozzávalók egy salátához, hideg, grillezett csirke, feketebab és zöldségkonzervek. Minden, amire a csirkesalátához szüksége lehetett. A felső polcon egy tucat vizesüveg sorakozott. Megragadta az elsőt, és a rátapasztott cetlit.

Nehogy elfogyjon az energiád,

Noah

A francba! Cat kinyitotta a vizespalackot, és nagyot kortyolt belőle. Fel tudná tölteni a hűtőjét, ha akarná. Vagy legalábbis megkérhetné rá Henryt. Nincs szüksége őrangyalra.

A hálószobában friss ágyneműillat fogadta, és egy hétre való tiszta ruhát hajtogattak szépen a megvetett ágya tetejére. A férfi ellopta és kimosta a piszkos alsóneműjét. Ettől frászt kellett volna kapnia. De a gyakorlatiasságától megenyhült a szíve, csak egy egészen kicsit. Holnap tiszta farmert vehet fel, ma este vacsorázhat, és Noah egy istenverte csokoládészívet hagyott a párnáján egy újabb üzenettel.

Ma este Sarával leszek, de szeretném, ha tudnád, hogy még mindig a tegnap este jár a fejemben.

Noah

Cat szórakozottan dörzsölgette sajgó mellkasát. A férfi nem könnyítette meg a helyzetet, nem engedte, hogy egyszerű, bonyodalommentes legyen a viszonyuk. És Catnek fogalma sem volt, hogyan kezelje ezt az egészet. Lehet, hogy kerülnie kellene Noah-t a forgatás végéig?

Visszasétált a nappaliba, és épp a lehetőségeit mérlegelte, amikor észrevette. A papírokat, amiket mindenfelé szétszórt. Az összes jelentkezést az iskola helyszínére. Pont a jelentkezőket tanulmányozta, amikor Noah bekopogott hozzá az előző este.

A többtucatnyi kérelem most szép, magas halomban állt, és egy csomó színkódolt öntapadós cetlit ragasztottak rájuk. A kíváncsiságtól vezérelve felemelte a kupacot.

Túl kicsi a népesség.

Nehezen megközelíthető.

Magas foglalkoztatási ráta. Jó nekik, de neked nem megfelelő.

Cat meglepetten rogyott le a kanapéra, és a papírokat szorongatta. Már egy hete próbálta elkészíteni ezeket az értékeléseket. Erre Noah csak úgy betört a személyes terébe, és kiszolgálta magát? Rápillantott a kézzel írt cetlire, amit a férfi a köteg tetejére ragasztott.

Cat,

egy felületes pillantás után nem hiszem, hogy bármelyik pályázó is ideális lenne arra, amit tervezel. Ezek csak az én gondolataim. És ha kíváncsi vagy a véleményemre – amit nem kértél –, azt javaslom, keress tovább. A megfelelő helyszín még odakint van.

Noah

A nő is ugyanerre a következtetésre jutott az előző este. A helyszínek vagy fölrajzilag nem feleltek meg, vagy a területrendezési törvények voltak túl szigorúak, vagy a helyi gazdaság már egyébként is kellően stabil volt. Cat egy olyan közösségben akarta felépíteni ezt az iskolát, aminek szüksége van rá, ami nyerhet vele. De kezdetnek ez sem rossz. A pályázati jelentkezés még egy hónapig tart. Meg fogja találni a megfelelő helyet.

Az ujjával végigsimította Noah sietve firkált aláírását, és sóhajtva elővette a telefonját. Lefényképezte a papírhalmazt, a háttérben a karácsonyfával.

Cat: Látom, ma egy szorgos manó járt itt.

Amikor a férfi nem válaszolt azonnal, Cat kinyitotta a díszekkel teli dobozokat. Nem sietett, lassan kezdte el felakasztani őket a karácsonyfára. És közben azon tűnődött, honnan tudta Noah, hogy ő maga akarja feldíszíteni a fát.

A telefonja rezgett a kanapén.

Noah: A Mikulás és a manói ilyenkor éjjel-nappal dolgoznak Merryben.

Cat önkéntelenül elmosolyodott. A férfi kitalálta, hogyan adhatja neki a lehető legszebb ajándékot: hogyan spóroljon neki időt.

Cat: Nos, kérlek, mondd meg nekik, hogy nagyra értékelem.

Noah egy képpel válaszolt, amin a sebes térde látszott.

Noah: Nem annyira, mint én.

A nő felnevetett, és mielőtt meggondolta volna magát, lekapta magáról a felsőt. Az ő hátát is kidörzsölte a szőnyeg a csípője fölött. A válla fölé emelve a telefont lefényképezte, és elküldte a férfinak.

Noah: Szó szerint kicsinálsz. Most hogyan koncentráljak Sara fogalmazására M. C. Escherről?

Cat: Amennyiben nem csal az emlékezetem, elég figyelmes vagy. Biztos vagyok benne, hogy nem lesz semmi gond.

Noah: A Hai család ezen a héten visszaköltözik a házába.

Cat: Tisztában vagyok vele.

Egy napot fognak forgatni az otthonukban. A műsor utolsó előtti epizódjaként kerül majd adásba.

Noah: A hétvégét Jasper szüleinél töltik, Sara pedig az anyjánál marad…

Cat az ajkába harapott.

Cat: Valóban?

Noah: Mit szólnál, ha itt töltenéd az éjszakát? Velem. Az én zuhanyzóm tágasabb, mint a tiéd. És a kanapém is nagyobb, mint az a Barbie-bútor a lakókocsidban.

Cat: Csábító.

Az volt. Ahogy a férfi is. És Cat nem tudta biztosan, hogy mit érez ezzel kapcsolatban.

35. fejezet

Három hét szentestéig

Tíz óra múlt, amikor Cat az árnyak takarásában fellopakodott Noah verandájára, és halkan bekopogott az ajtaján. Nekitámaszkodott a léckorlátnak, és a sötét környéket fürkészte. Három hetük volt szentestéig. Már három epizódot leadtak a tévében, mindenki a sorozatról beszélt, és nem csupán azért, mert Cat és Drake kapcsolatának mibenléte foglalkoztatta őket. És az volt a legjobb az egészben, hogy még néhány hirdető is beszállt. Cat pedig az adrenalintúltengés és a kimerültség vékony határán egyensúlyozott.

Az iskola helyszínére benyújtott pályázatok egyre csak érkeztek, de még mindig nem volt kiemelkedő helyszín. És mivel a megnyert adomány égette a zsebét, Cat alig várta, hogy teljes mértékben a projektre koncentrálhasson. De ehhez el kell hagynia Merryt. És Noah-t.

Az ajtó kinyílt, és ott állt a férfi. Zilált hajjal, kopott egyetemi pólóban, mezítláb, melegítőalsóban, amit a nő nagyon szexinek talált. A férfi visszatolta a szemüvegét az orrnyergére, és rávigyorgott.

Cat megfeledkezett a kimerültségéről, amikor a férfi mellkasára tette a kezét, és betolta a házba. Noah a karjába vonta a nőt, megfordult, és berúgta az ajtót. Fél kézzel rátolta a reteszt.

– Ágy? – suttogta Cat, amikor a férfi megcsókolta.

A nő felizgult, és készen állt a szexre.

– Két emelettel feljebb van – mondta Noah az alsó ajkába harapva.

– Akkor előbb a kanapé – vágta rá Cat, és ujjait a férfi nadrágjának rugalmas derekába csúsztatva a nappali felé húzta.

Nagyjából olyan volt, mint amilyennek utoljára látta, kivéve, hogy most egy dús fenyőfát zsúfoltak a sarokba. Kézzel készített díszek – nyilvánvalóan családi kedvencek – és üveggömbök összevisszasága borította. A fa tetején egy műanyag csillag ült kicsit csálén. Az ablakban gyertya égett. Otthonos. Hangulatos volt.

– Cipő. Nadrág. Vedd le! – parancsolta Noah, miközben a szája Cat ajkára tapadt. A nyelve, az a csábító ördög, szétválasztotta a nő ajkait, hogy megízlelje.

Cat lerúgta a bakancsát, ami két puffanással a nappali szőnyegén landolt. Noah túl türelmetlen volt ahhoz, hogy megvárja, amíg Cat leveszi a farmernadrágját, ezért segítőkészen a gombhoz és a cipzárhoz nyúlt. A farmer gyorsan lecsúszott a nőről.

Cat hátralökte Noah-t a kopott, kényelmes kanapéra.

– Kérsz egy italt? – kérdezte a férfi, miközben kiszabadította a nőt a kabátjából, és magához húzta.

Cat lesöpörte a sapkát a fejéről, és a szoba sötét sarkába dobta.

– Persze. Utána.

Noah kinyitotta a nő gyapjúmellényét, és lecsúsztatta a válláról.

– Baszki, hány réteg van rajtad? – mormolta, miközben Cat a hajába túrt.

A nő keményen megcsókolta.

– Még három.

A nő lekapta magáról a termofelsőt, és hagyta, hogy a férfi végigsimítson a selyemtrikóján.

– Még kettő – suttogta.

Noah becsúsztatta kezét a trikó alá, és lehúzta Catről a ruhadarabot.

– Az utolsó – ígérte a nő. Noah lerántotta a nő egyszerű sportmelltartóját, és sietve félredobta.

Egy lélegzetvételnyi ideig szünetet tartott, és megcsodálta a nő csupasz mellét, ami néhány centire volt az arcától. Cat érezte maga alatt a férfi merev farkát. Aztán a keze, az az érdes, készséges tenyere a bőréhez ért, a téli hideg után olyan forrósággal, ami kis híján felperzselte a nőt. A férfi előrehajolt, hogy a nyelvével megkóstolja a mellbimbóját.

Cat hátravetette a fejét – a haja csiklandozta a hátát –, és felsóhajtott. Noah összezárta az ajkait a rózsaszín bimbó körül. A kanapé mögötti ablak bepárásodott, ahogy Cat lélegzete szaggatottá vált. A nő megmozdította a csípőjét, és a férfi farkához dörgölőzött, ami nekifeszült a melegítőalsónak. Noah két kezébe fogta Cat mellét, és felváltva kényeztette bimbóit a szájával.

Némi tornával Catnek sikerült lejjebb húznia a férfi nadrágját. Épp csak annyira, hogy Noah farka kiszabaduljon. Büszkén ágaskodott, elemelkedve Noah kockás hasáról. Cat nem vette a fáradságot, hogy megcsodálja. Rávetette magát, és erősen megmarkolta a tövét. Noah a nő mellébe nyögött, a rezgés pedig a sajgó bimbójától indulva az egész testét átjárta.

– Szeretem, amikor megérintesz. – Noah hangja nagyon rekedt volt.

Cat végighúzta kezét a férfi hímtagján, és megsimogatta a csúcsát. Erősnek érezte magát, ahogy Noah hátradőlt a kanapén, és a csípőjébe kapaszkodott.

– Azt látom – incselkedett a nő, miközben végigsimított a férfi forró, sima farkán.

Noah szorosan becsukta a szemét, és megfeszült az állkapcsa, mintha a gyönyör, amit a nő okozott, inkább kínzás lett volna, mint feloldozás. Cat imádta látni, hogyan reagál rá a férfi. Fokozva a tempót, szorosabban markolta a farkát, és feltérdelt.

– Fogd meg – parancsolta, és félrehúzta egyszerű, szürke bugyiját. Noah ujja bekúszott alá, és megakasztotta az anyagot. A hüvelykujjával gonoszul végigsimított a nő szeméremajkán, mire Catnek elakadt a lélegzete.

Ő a főnök. Ő a hajó kapitánya. Cat félresöpörte a férfi felfedező ujját, és a redői közé vezette a farka hegyét. Mindkettőjüket kényeztette a kemény, feszes simításokkal, amik a csiklóját súrolták, mely többért könyörgött.

Catnek szüksége volt az irányításra. Ez biztosította, nehogy elsodródjon, mint legutóbb. Ez csupán átmeneti dolog. Egy fellángolás, egy viszony. Muszáj, hogy a végén épen és sértetlenül sétáljon el.

Noah olyan erősen markolta a csípőjét, hogy annak biztosan nyoma fog maradni.

– Cat. – Begörbült a lábujja a gyönyörtől, ahogy a férfi kiejtette a nevét a száján. Annyi minden volt ebben az egyetlen szóban. Szükség, vágy, fájdalom, és valami sokkal mélyebb dolog visszhangja, mint amire Cat számított. Ez enyhítette a szorongását. Semmi más nem számított.

Cat a kanapé végére dobott farmerért nyúlt, és végigtapogatta a zsebeit, mielőtt megtalálta az oda rejtett óvszert. A fólia zörgött az ujjai között, ahogy kibontotta. Nem tudott várni. A végsőkig akarta kínozni Noah-t, mielőtt addig lovagol rajta, amíg a férfi elveszíti az eszméletét, de nem bírta tovább elviselni a sajgó ürességet a testében. A férfi majd betölti. Be fogja tölteni.

Felhúzta az óvszert a férfi farkára, mire Noah felnyögött. Még mindig oldalra húzva a nő alsóneműjét, a férfi a bejáratához igazította magát. Cat még nem állt készen a férfira, nedves volt, de nagyon szűk. Ahogy lefelé csúszott, hogy magába fogadja a férfit, élvezet és fájdalom járta át. Fájdalmat, teltséget és mindent elsöprő gyönyört érzett. Szűk volt a férfi körül, és nem fogadta teljesen magába a farkát.

Noah megragadta a csípőjénél fogva, és egy kemény döféssel teljesen beléfúrta magát, miközben Cat feneke a combjához ért. A nő összes izma a végtelenségig megfeszült, és többször is mély levegőt kellett vennie, mielőtt el tudott lazulni a férfi körül.

Noah hevesen kapkodta alatta a levegőt – mindketten szaggatottan lélegeztek, mintha másfél kilométert sprinteltek volna.

– Istenem, nagyobb lettél a múltkori óta? – nyögte ki Cat.

– Csak lazíts – utasította Noah lihegve. – Lazíts, és adj egy percet, különben túl keményen foglak megdugni, mielőtt készen állnál rá, és holnap nem tudsz majd járni.

A fenyegetés fordított hatást ért el. Cat sosem hátrált meg a kihívásoktól. Vágyott arra az érzésre, arra a fájdalomra. Azt akarta, hogy másnap minden egyes lépése Noah-ra emlékeztesse.

– Csináld – könyörgött a nő. – Így tegyél a magadévá.

Nem kellett kétszer mondania. A férfi erősen megragadta a csípőjét, majd feltolta, és szenvedélyesen magára rántotta a nőt. Cat felkiáltott.

– Még egyszer.

– Biztos vagy benne? – kérdezte Noah suttogva.

– Holtbiztos. Szükségem van rád.

Ezúttal a bicepszét megfeszítve a levegőben tartotta a nőt, és csípője pumpáló mozdulataival kezdte döfködni. A testük egymáshoz csapódó hangja, szaggatott lélegzetvételük, a gyönyör és a fájdalom kiáltásai. Mindez olyan zenével töltötte meg a szobát, amelyhez foghatót Cat nem ismert.

– Istenem, igen! Ez az – nyögte Cat, és a férfihoz hajolt. Noah bekapta az egyik mellbimbóját, és szopogatni kezdte. A nő csillagokat látott.

– Atyaég, többet akarok – morogta rekedten a férfi, majd felállt, és leemelte a nőt a farkáról. Kicsúszott belőle, és Cat csak bámulta a saját izgalmának bizonyítékát, amely bevonta a férfi óvszerbe bújtatott farkát. Noah arccal előre a heverőre döntötte a nőt. – Szólj, ha nem jó – figyelmeztette, miközben elhelyezkedett a nő széttárt lába között. Cat örömmel fogadta a férfi súlyát, és megrázta a fenekét. Kitárulkozva, vággyal telve, kétségbeesetten feküdt alatta.

– Nagyon is jó.

Noah rácsapott a nő fenekére, és a tenyere rásimult gömbölyded idomaira. Cat felsikoltott, a férfi pedig mély torokhangon felnyögött.

– Bassza meg – nyújtotta el a káromkodást, miközben belé hatolt. Cat érezte az éles fájdalmat, amikor a férfi elmerült a testében. – Fáj?

Megrázta a fejét, mert nem bízott a hangjában. Nem volt szüksége kedves, gyengéd szavakra. Azt akarta, hogy a férfi használja a testét. Noah megmozdult, és szenvedélyesen döfködte. Újra meg újra, az ösztönök hajtották a férfit. Cat minden centiméterét érezte, ahogy elmerült és kicsúszott belőle. Ezen az estén uralkodni akart Noah-n, de ismét az lett a vége, hogy átadta magát a pillanatnak, a vágynak, és sóvárgott azután, hogy a férfi a kezébe vegye az irányítást.

Nem ezt szerette. Nem szabadna éreznie, hogy az orgazmus szele máris kerülgeti. Nem kellene remegnie, ahogy a csúcs olyan gyorsan közeledik, hogy attól tart, nem éli túl. Noah alig mozdult meg, széttárta Cat combját, és szétfeszítette a redőit, hogy csupasz csiklója a heverő kockás kárpitjához súrlódjon.

A következő lökésnél a csiklója és a mellbimbója a kárpithoz dörzsölődött, Cat pedig felsikoltott. A súrlódás, a férfi mély lökései és a torkából feltörő, gyönyörteli nyögések együttes erővel repítették a csúcsra a nőt. Az orgazmus hirtelen tört rá, forrón, mint az olvadt láva, és gyorsan, mint a villám. Noah egy pillanatra sem lassított. Gyorsan és keményen dugta a nőt, miközben Cat reszketett a hullámokban rátörő gyönyörtől.

– Noah! – kiáltotta a nevét, ahogy a férfi birtokba vette a testét.

A férfi lökései lelassultak, majd mozdulatlanná vált a nőben, és minden izma, minden sejtje megfeszült. A mellkasából gurgulázó, primitív hang tört elő, és Cat érezte, ahogy lüktet a farka a testében. A férfi küzdött az orgazmus ellen. Azonban a csúcs elkerülhetetlen volt.

– Látnom kell téged, Cat. Látni akarlak, és megízlelni, amikor elélvezek.

A nő túl gyenge volt ahhoz, hogy válaszoljon. A férfi kicsúszott belőle, és bár az iménti orgazmus kikészítette őt, Cat mégis többre vágyott.

Noah megfordította a nőt a kanapén, párnát tett a hátához, és széttárta a lábát. Amikor pedig fölé hajolt, Catnek elakadt a lélegzete. Lehet-e bármi szexibb a világon a meztelen Noah Yatesnél, aki részletesen ismertette, hogyan fogja őt a magáévá tenni? A férfi szemében kemény, sötét vágy csillogott. És amikor még jobban széttárta Cat combját, hogy közéjük ereszkedjen, a nő érezte az ígért sajgó fájdalmat.

– Kapaszkodj belém – parancsolta Noah.

A nő engedelmeskedett, megragadta a férfi vállát, és magához húzta.

– Dugj meg, Noah. Keményen. Érezni akarom, ahogy elélvezel.

Noah meglepte a nőt a gyengédségével, amikor lehajolt, hogy előbb az egyik, majd a másik mellét is megcirógassa az orrával. A fogával megkarcolta a nő mellbimbóját, mire Catnek elakadt a lélegzete.

– Istenem, de szép vagy – mormolta Noah, és a nyelvével végigsimított az érzékeny bimbón. – Egész nap tudnám ezt csinálni. – Tovább kényeztette.

– Nem bánom – zihálta a nő.

– Túl gyorsan elélveznék, ha hagynám, hogy tovább lovagolj rajtam – vallotta be Noah. – Már a tökéletes melled látványától is el tudnék élvezni.

Cat felemelte a csípőjét.

– Noah. Kérlek!

A férfi a nő bejáratához illesztette a farkát, Cat pedig ellazította az izmait, hogy felkészüljön rá. A melle kényeztetését a legbelsőbb részében érezte.

– Ha egyszer elkezdem, nem fogom tudni abbahagyni, bébi. – Próbaképpen meglökte a csípőjét. – Ha egyszer benned vagyok, addig foglak dugni, amíg el nem élvezek. Amíg beléd nem öntöm mindenem.

– Jézusom, Noah! – Cat átölelte a férfi csípőjét a lábával.

Noah a másik mellbimbóját is lusta mozdulatokkal nyalogatta.

– Nem szeretsz várni? – A férfi ajka a bimbó fölé vándorolt, amely úgy ágaskodott, mint egy nap felé hajló virág. – Olyan, mint a karácsony este.

Amikor a férfi ajka a bimbójára tapadt, Cat felsikoltott, Noah pedig egyetlen erőteljes lökéssel belé hatolt. A melle kiszabadult a férfi szájának fogságából. Aztán Noah átadta magát a szenvedélynek. A nő pont erre vágyott. Arra, hogy Noah Yates elveszítse az önuralmát. Azonban arra nem számított, hogy vele is ugyanez történik majd. A férfi csípője az övének ütközött, és a farka könnyen siklott a testébe. Cat nem tehetett mást, csupán belé kapaszkodott. A férfi ereje, szenvedélyes lökései a mennybe repítették. Szédült a vágytól.

– Sosem fogok betelni veled, Cat! – zihálta Noah kifulladva, miközben egy állat céltudatos vadságával döngette a nőt.

Cat érezte az ujjbegyeiből és lábujjaiból kiinduló szikrákat. Érezte, ahogy a vulkanikus izzás végigvonul a testén.

– Noah!

– Élvezz el, Cat. Élvezz el a farkamon. Facsarj ki.

Hogyan válhatott egy ilyen visszafogott, felelősségteljes férfi vad, primitív, veszélyes és mocskos állattá?

Cat karja bilincsként feszült a férfira. Noah megemelte a csípőjét, majd végighúzta a farkát a kéjes gyönyör titkos helyén. Azon az idegkötegen, amelyből detonátor lett.

– Igen – sziszegte Cat.

– Érezlek, bébi. Érezlek – kántálta Noah. – Ne fogd vissza magad!

Cat összeszorította izmait a férfi körül, akinek a farka ismét pont a megfelelő helyen érintette.

– Bassza meg – motyogta Noah, ahogy a lökései megváltoztak, és teste vadul, erőteljesen követelte azt, amire vágyott. Szikrázott. A nő önkéntelenül megfeszült a gyönyörtől, és a nevét kiabálta. Noah vele együtt kiabálva élvezett el. Cat belső izmai görcsösen rándultak meg körülötte, ahogy a férfi belé öntötte magát. Újra meg újra, amíg Noah a nőre rogyott, belenyomva őt az alatta lévő párnákba.

36. fejezet

Még egymásba voltak fonódva, és Noah nem csúszott ki Catből, amikor megmozdult a bejárati ajtó kilincse. A hang ugyanolyan hatással volt a férfi szívverésére, mint egy váratlan puskalövés.

Noah felugrott, és kétségbeesetten keresgélni kezdte a nadrágját, miközben mindketten hallották, ahogy Sara a verandáról kiabál.

– Apa! Itthon vagy? Elfelejtettem magammal vinni a történelemkönyvemet!

A férfi a fejére húzta a pólóját, és felrántotta Catet a kanapéról.

– El kell bújnod – sziszegte.

A nő hűvös tekintettel, pislogva meredt rá.

– Micsoda? Tessék?

– Nem mondtam neki, hogy mi… mindegy. Nem akarom, hogy rosszra gondoljon. – A meztelen Catet a konyha felé tolta, és menet közben felkapkodta a korábban levetett ruhadarabjaikat.

– Apa! – kiáltotta Sara a bejárati ajtó felől, miközben csengetett és kopogott.

– Pontosan hova is kellene elbújnom? – kérdezte Cat. A teste kipirult a férfi szájának és kezének érintésétől.

– Ez egy nagy ház. Keress egy helyet – lökte ki Noah a folyosóra, majd amikor megbizonyosodott róla, hogy nem látja a nőt, a lehető leglazábban nyitotta ki a bejárati ajtót.

Mellody egyetlen pillantást vetett rá, aztán a szája elé kapta a kezét, és remegett a válla az elfojtott nevetéstől. A férfi egyáltalán nem tartotta szórakoztatónak a volt felesége köhögő rohamát.

– Jézusom, apa. Soha nem zárod be az ajtót. Miért van fordítva a pólód? – kérdezte Sara, ahogy elsuhant mellette. – Elfelejtettem magammal vinni a történelemkönyvemet, és hétfőn le kell adnom ezt az esszét. – Kettesével szedte a lépcsőfokokat az emeletre.

Noah ránézett a volt feleségére, és szóra nyitotta a száját. De nem talált szavakat.

– Úgy látszik, rosszkor jöttünk – jegyezte meg Mellody szórakozottan.

– Legközelebb talán írj egy üzenetet – javasolta Noah, miközben megfordította a pólóját. Most jó irányban volt rajta, de kifordítva.

– Kérlek, mondd, hogy Cat az – mondta Mellody.

– Miből gondolod, hogy…

A konyhából egy csattanás hallatszott, amit néhány cifra káromkodás követett.

– Egyértelműen úgy hangzik, mintha ő lenne – jegyezte meg Mellody, miközben a nappaliba sétált, és felkapott egy női bakancsot.

– Nem tudom, mi az etikett erre – ismerte el Noah. – Nem akarom, hogy Sara azt higgye…

Mellody legyintett az aggodalmára.

– Noah. Felnőtt vagy. Rendes pasi. Nyugodj meg. Minden rendben lesz.

– Nem akarom, hogy azt higgye, az alkalmi szex jó megoldás…

Sara letrappolt a lépcsőn, és diadalmasan a magasba emelte a tankönyvet.

– Megtaláltam!

– Nagyszerű. Akkor menjünk, és írjunk egy fogalmazást Patrick Henryről – mondta Mellody tettetett lelkesedéssel.

– Jól vagy, apa? Kicsit izzadtnak tűnsz – jegyezte meg Sara.

– Minden rendben. Minden rendben. Jól vagyok – nyögte ki Noah.

– Biztos vagy benne? – Sara gyanakvóan nézett rá.

A férfi úgy érezte magát, mint egy tinédzser, akit rajtakaptak, hogy takarodó után próbál hazasurranni.

– Hé, kié az a farmer? – kérdezte Sara a kanapéra mutatva.

Mellody a lánya vállára tette a kezét.

– Gyere, kicsim, apádra, úgy néz ki, ráfér egy kis pihenés – jelentette ki Mellody, és az ajtó felé lökte Sarát.

– Szia, apa! – kiáltott hátra Sara a válla fölött, amikor kitessékelték a házból.

– Szia, Noah! – Mellody kacsintott, miközben becsukta maga mögött az ajtót.

– Sziasztok – mondta Noah a levegőnek.

Vadul dobogó szívére tette a kezét, és egy pillanatra kifújta magát. Majdnem rajtakapta egy tizenkét éves. Ez valami új és borzalmas dolog volt a számára.

Nem akarta, hogy Sara azt higgye, az alkalmi szex egy jó és biztonságos opció. Jobban örülne, ha a lánya harmincéves koráig szigorú önmegtartóztatásban élne. Az emberek általában jobb döntéseket hoztak harmincéves koruk után. Mint például ő maga. Épp most jött össze Catalina Kinggel, a világ legszexibb nőjével… aki a zajokból ítélve a spájzában bujkált.

Kinyitotta az ajtót, mire Cat bebújt egy kinyúlt póló mögé.

– Én vagyok az – mondta Noah, és azon tűnődött, vajon tényleg vicces-e a helyzet, vagy csak rátört a hisztéria.

Cat mérgesen nézett a férfira.

– Elmentek? – kérdezte. Fordítva volt rajta a bugyija. Noah észrevette, hogy a termálpólója alatt nem viselt semmit, biztos nem találta meg a melltartóját a nappaliban, és a férfi most hálát adott, hogy Sara nem látta meg valahol. A haja csupa kóc volt.

– Elmentek.

A nő elviharzott mellette, és közben a nadrágjáról meg a bakancsáról motyogott.

– Cat, hová mész?

A nő a férfi felé pördült a folyosón.

– Én nem bujkálok, Noah. Nem akarom, hogy szégyenkezz miattam.

Lerántotta a farmerját a kanapéról, és erőszakosan magára rángatta.

– Ácsi!

Cat megragadta az egyik bakancsát, de Noah kicsavarta a kezéből. Cipő nélkül nemigen mehetett el a házból.

– Add ide a bakancsot, Noah! – parancsolta.

– Előbb ülj le a seggedre, és beszélgessünk – vágta rá a férfi.

– Beszélgetni akarsz? Oké, megértem, hogy nem állsz készen arra, hogy ezt megbeszéld Sarával, tényleg. De miattad olcsónak éreztem magam. Mintha szégyellni kellene engem. Egyik sem igaz rám. Most pedig add ide a kibaszott bakancsot.

A nő az egyensúlyát vesztve nyúlt érte, és Noah a kanapéra lökte. Mivel nem maradt más lehetősége, ráfeküdt Catre, és leszorította.

– Noah! Istenre esküszöm…

A férfi a nő szájára szorította az egyik kezét.

– Fogd be egy pillanatra, jó? Jézusom, Cat. Hogy gondolhatod egy pillanatra is, hogy szégyenkezem miattad?

– Elbújtattál a kamrában. – Ezt úgy mondta, mintha a férfi félig süket és teljesen ostoba lenne.

– Sara tizenkét éves. Még soha nem találkozott senkivel, akivel… randiztam. – Nem tudta pontosan leírni, mit is csináltak Cattel. – Nem sokat… randiztam. Szóval, fogalmam sincs, mennyit lehet elárulni egy gyereknek. Ráadásul ismersz. Mindig óvatos vagyok.

Cat elgondolkodott, és Noah lassan elvette a kezét a szájáról.

– Jól van – mondta hűvösen a nő.

A férfit mindig meglepte a vékony, karcsú testében rejlő erő, ahogy most is, amikor sikerült lelöknie magáról a padlóra. A nő indulatosan felvette a farmerját, és kikapta a melltartóját a dohányzóasztal alól.

– Nem is tudtam, hogy problémáid vannak az alkalmi szexszel – csattant fel.

Nem játszott tisztességesen, amikor lekapta magáról a pólóját, és magára húzta a sportmelltartóját.

Noah frusztráltan a hajába túrt.

– Az bosszant, hogy nem szeretném, ha Sara azt hinné, hogy ez így rendben van?

A nő hosszan nézett rá. Ezúttal nem hűvösen. Tűz lángolt a tekintetében.

Beledugta az egyik lábát a bakancsába.

– Mit csinálunk, Noah? – kérdezte a cipőfűzőért nyúlva.

– Elképesztőeket szexelünk. Élvezzük egymás társaságát.

– Elképesztő alkalmi szexet folytatunk – mutatott rá a nő, miközben befűzte a bakancsát, és megkereste a cipő párját.

– Új vagyok ebben az egész alkalmi szex dologban.

– Épp erről van szó. Te nem vagy az alkalmi szex híve, én pedig nem vagyok az a komoly kapcsolatra vágyó lány.

– Igyekszem…

– Talán nem kellene igyekeznünk. Nyilvánvalóan megvan a véleményed arról, ahogyan az életemet élem. Ráadásul egyébként sem leszek itt sokáig.

Noah tanácstalan volt. Nem értette, hogyan juthatott el a kielégült nyugalomtól a teljes pánikig. Megfagyott a vér az ereiben.

– Nem akarom, hogy elmenj. – Nem csak erről az estéről beszélt.

– Én pedig nem akarok párkapcsolatban élni. Most nincs időm az ilyesmire. Szóval, azt hiszem, zsákutcába jutottunk.

A nő az ajtóhoz ment, mielőtt Noah válaszolhatott volna. Megragadta Cat karját, és maga felé fordította. Amikor Cat küzdött a szorítása ellen, Noah az ajtóhoz préselte, és megtette az egyetlen dolgot, ami ösztönösen az eszébe jutott. Megcsókolta.

A nő először mozdulatlanná dermedt a férfi alatt, majd megelevenedett a szája. Szinte felfalta a férfit. Belenyúlt a testébe, és megragadta a lelkét, a férfi pedig hagyta. A nyelvük összesimult, a fogaik összekoccantak, és mindketten szaggatottan lélegeztek.

Noah-nak újra merevedése lett, és arra vágyott, amit csak Cattől kaphatott meg.

De Cat ellökte. A férfi ezúttal engedte. Szüksége volt a térre, a levegőre.

– Nem fogom rosszul érezni magam amiatt, ahogyan az életemet élem. Én döntöm el, milyen szexuális kapcsolatokba bonyolódom bele. Öt perccel ezelőtt te voltál a lista élén. De nem foglalkozom olyannal, aki nem tisztel engem – jelentette ki halkan Cat.

– Cat, csak azért, mert nem akarom, hogy Sara…

Cat félbeszakította:

– Mennem kell.

És csak úgy kisurrant az ajtón, magára hagyva Noah-t a nagy, üres házban.

37. fejezet

–Mit is mondott pontosan? – kérdezte Paige, miközben a kávéját kortyolgatta, és Catet bámulta. Együtt kuporogtak a monitor előtt egy sátorban, ami nagyjából zéró védelmet nyújtott a fagyos téli levegővel szemben.

A sógornője zavartnak tűnt, és Cat nem ezt várta tőle. Azt akarta, hogy határozottan az ő pártját fogja, és haragudjon a célzás miatt, ami olyan természetesen hagyta el Noah száját.

– Nem feltétlenül az volt a baj, amit mondott. Hanem ahogyan mondta. Mintha szerinte rosszabb lenne, ha Sara megtudná, hogy velem szexel, mint egy atomháború. Arra célzott, hogy egy ribanc vagyok.

A sógornője felemelte a mutatóujját, és Cat tudta, hogy nem fognak tetszeni neki a következő szavai.

– Vizsgáljuk meg alaposabban a helyzetet – mondta Paige.

– Ne legyél már ennyire dokumentumfilm-rendező, Paige, viselkedj úgy, mint a legjobb barátnőm – kérte Cat.

– Először is, ha Noah mondott vagy tett bármit, amivel megbántott téged, akkor én leszek az első a sorban, aki egy baseballütővel szétveri a Noah-piñatát.

– Köszönöm – vágta rá Cat, és az ég felé emelte a kezét.

– Most, hogy vége a képzeletbeli Noah-verésnek, nézzük meg a reakcióját az ő szempontjából.

Cat a szemét forgatta, és keresztbe fonta a karját a mellkasán.

– Ne védekezz – szólt rá Paige. – Noah egyedülálló édesapa egy tizenkét éves kislánnyal. Emlékszel, milyen voltál te tizenkét évesen?

Cat megvonta a vállát.

– Király.

– Persze hogy az voltál. Mit csináltál? Baseballoztál? A nagyapádat követted az építkezéseken?

– Igen, és?

– Nagyszerű. Mi a helyzet a tizenhárom és a tizennégy éves éneddel?

Cat nem tudta magába fojtani a nosztalgikus vigyort.

– Fiúk. Felfedeztem a fiúkat.

– Aha! – kiáltotta Paige diadalmasan. – És hány jó döntést hoztál ebben a korban?

Cat a homlokát ráncolva idézte fel a hihetetlenül ostoba csókolózásokat, a kétségbeesett szerelmes leveleket és az új szerelem mámorító örömét.

– Passz.

– Gondoltam – vigyorgott Paige. – Egy kisember anyjaként mondom, hogy rettegek azoktól az évektől. A tested felnőtté válik, de az agyad fényévekkel le van maradva mögötte. Nem érted a dolgok következményeit. Nem vagy képes megjósolni a döntéseid kimenetelét. A szülők ezekben az években azzal töltik az idejüket, hogy megpróbálják megakadályozni, hogy valami életre szóló ostobaságot kövess el.

Cat összeroskadva ült a kabátjában. Utálta, amikor Paige-nek igaza volt.

– Nos, gyönyörű, tehetséges, okos, szorgalmas sógornőm, te olyan döntéseket hozol, amik passzolnak az életedhez. Élvezed az egészséges és biztonságos szexet a házasság köteléke nélkül. Az egészséges és biztonságos szexet olyan egyedülálló férfiakkal, akik tisztelnek téged, és fordítva. Ezzel egyáltalán nincs semmi baj, és bárki, aki ezért próbál megszégyeníteni, féltékeny rád. De a különbség az, hogy te harminckét éves vagy. Nem tizenkettő.

– Képes vagyok megfelelő partnereket választani, mert nem zsonganak a hormonjaim, azt követelve, hogy valami hülyeséget csináljak. – Cat belerúgott egy kőbe.

– Pontosan. Sara okos gyerek, de hamarosan hormonoktól fűtött okos kamasz lesz, és a szülők mindent megtesznek azért, hogy távol tartsák a hormonokat a döntésektől. Vallás, ijesztgetés, megszégyenítés. És talán nem ez a legjobb módszer – vonta meg a vállát Paige. – De amikor te vagy a felelős azért, hogy életben tarts és jó útra terelj egy másik emberi lényt, akkor teszed, amit tenned kell.

– Mit fogtok Gannel csinálni, amikor Gabby eléri a kamaszkort? – kérdezte Cat mosolyogva, amikor elképzelte az ikertestvérét egy kamaszlánnyal.

– Egy lakatlan szigetre költözünk – viccelődött Paige.

– Haha. De komolyan? – Paige ádáz feminista volt, és kizárt, hogy nem készített még egy színkódos mappát különböző tanácsokkal az egyes fejlődési szakaszokhoz.

– Azt akarom, hogy Gabby úgy nőjön fel, hogy tudja, végső soron ő dönti el, mit tesz a testével, és szeretném, ha okosan döntene, és tudna nemet mondani, amikor nem akar valamit megtenni.

– Szóval fogalmad sincs róla – tette hozzá Cat.

– Egyáltalán nincs. Remélem, addig kicsi marad, amíg ki nem találom, hogy mi legyen.

Cat felnevetett, és megveregette Paige vállát.

– Te és Gannon jók lesztek ebben is.

– Ti is jók lehetnétek Noah-val, ha hagynád, hogy megtörténjen – mondta Paige célzatosan.

– Mit akar ez jelenteni?

– Ezt szeretettel mondom. Szerintem azért keresel kibúvót, mert a Noah iránti érzéseid és az eszméletlen alkalmi szex túlnőttek rajtad, és fontosabbá váltak, mint amire számítottál.

Cat csak gúnyolódott, bár a fejében megszólalt a vészharang. Ding-dong, ding-dong.

– Egyezzünk meg abban, hogy nem értünk egyet – mondta végül. – Most, hogy a panaszkodásnak vége, találjuk ki, hogyan filmezzük le ezt a leleplezést.

*

Cat a nap hátralévő részében mosolygott, és parancsszóra bájos mondatokkal szédítette a kamerákat, miközben a rejtélyes Mrs. Pringle kíméletlenül flörtölt Drake-kel. Egy kerekesszékes nagymamához képest a nő meglepően kacéran viselkedett.

Drake, aki folyamatosan elpirult, úgy tűnt, nem bánja a figyelmet. Cat ösztönei nem tévedtek. Ha a kacér Mrs. Pringle társaságában kerül a képernyőre, a nézettségük az egekbe fog szökni. Imádni valóak voltak, és amikor Drake elárulta, milyen titkos fejlesztéseket hajtottak végre, hogy az asszony konyháját akadálymentesítsék, a nő szájon csókolta. Cat biztos volt benne, hogy Mrs. Pringle a nyelvét is becsúsztatta a társa szájába.

A forgatás nem hagyta, hogy elmerüljön a gondolataiban. Igaza volt Paige-nek? – tűnődött Cat, miközben bemászott a sminkeskocsiba, hogy felfrissítsék az arcát. Vajon tényleg kibúvót keresett a Noah-val való kapcsolatból? A vele való szexet nem lehetett egyszerű szexnek minősíteni. Az ezen a területen szerzett kiterjedt tapasztalata arról árulkodott, hogy valami sokkal több forgott kockán minden alkalommal, amikor a férfi hozzáért.

Soha nem érzett még ilyen beteljesedést, ilyen kötődést. Amikor Noah benne volt, eggyé váltak. Nem csupán két egészséges felnőtt voltak, akik jól érzik magukat egymás társaságában. A férfi ellopta a lelkét, ő pedig hagyta.

Félelmetes volt.

Cat lehuppant a sminkfotelbe, és összeráncolt homlokkal meredt a tükörképére. Fáradtnak tűnt. Leharcoltnak. Nem annak a ragyogó tévés személyiségnek, akinek lennie kellett volna.

Nem engedhette, hogy eltereljék a figyelmét. Most nem. Főleg úgy, hogy nagy eséllyel ez lesz a csatorna valaha látott legnagyobb nézettségű ünnepi különkiadása. Főleg úgy, hogy egy lépésre volt attól, hogy megvalósítsa az iskoláról szőtt álmait. Hozzászokott a pörgéshez. Hozzászokott, hogy több időt töltsön úton, mint otthon. Hozzászokott, hogy minden sarkon újabb kaland várja.

– Fáradtnak tűnsz – jelentette ki Drake, miközben Sylvie, a sminkes két órán belül másodszor támadta meg a karikákat Cat szeme alatt. Drake idegesítően jól nézett ki a flanelingben. Hanyag mozdulattal túrt a hajába.

– Hű, köszi. Te meg kövér és kopasz vagy – vágta rá Cat.

Drake végigsimított kockás hasán.

– Azért vagy mérges, mert éhezel? Ha igen, akkor megoszthatom veled Mrs. Pringle különleges, paleo, sós karamellás brownie-ját. Nem szeretném, de hajlandó vagyok rá. – Megrázta az arca előtt a zacskóba csomagolt süteményt.

Cat fáradtan mosolygott rá.

– Bocs, hogy neked estem. Nem vagyok éhes.

– Tudod, nem kell mindent egyedül csinálnod – mutatott rá Drake, és a sminkasztalra dobta az édességet.

Cat kinyitotta fél szemét.

– Mit akar ez jelenteni? – kérdezte, miközben ismét ingerült lett.

– Harminchatféle különböző munkád van – mutatott rá Drake, miközben beleharapott az egyik süteménybe. – Nem alszol eleget. Könnyen dühbe gurulsz. Távolságtartó vagy. – Az ujján számolta a vétkeit.

– Oké! Oké! Megértettem. Mogorva, hülye picsa vagyok.

– Megkönnyíthetnéd a saját dolgodat, ha legalább egy kicsit másokra támaszkodnál. Nem kell minden egyes jelenetnél ott lenned. Nem kell mindennap neked koordinálni a forgatást. Nem kell egyedül, tégláról téglára felépítened az iskoládat.

Cat önkéntelenül ásított. Kurvára kimerült.

– Értem, amit mondasz, de gyorsabb, ha magam csinálom.

– Egy bizonyos pontig. Aztán eljön az a pont, amikor kiszáradsz és kimerülsz. – Drake idézőjeleket rajzolt a levegőbe. A „kiszáradás és kimerülés” kódolt kifejezés volt az idegösszeomlásra és túladagolásra.

– Nem fogok összeomlani – erősködött Cat. Sylvie ismét az ajkát festette, így nem tudta megmozdítani.

– Itt van neked Paige, én, Gannon, Henry, sőt még Noah is. Egy csapat vagyunk. Használj minket – mondta Drake.

A nő szóra nyitotta a száját, hogy vitatkozzon vele. Noah nem volt a csapattársuk. De Drake gyorsabb volt nála, és a szájába nyomta a finom édességet.

– Edd meg a csokit, és ne hidd, hogy nem számíthatsz ránk. – Drake elsétált, miközben tízméteres körzetben minden nő utánabámult.

Cat reflexszerűen megnézte a telefonját. Csakhogy nem az Instagramot, a blogját vagy a Facebookot nyitotta meg. Azt ellenőrizte, hogy Noah írt-e neki. Miután otthagyta a házban, a férfi vagy fél tucat üzenetet küldött. Sőt, kétszer fel is hívta. Azonban a nő egyikkel sem foglalkozott. Nem akarta, hogy bocsánatot kérjen tőle, amikor azt sem tudja, miért kér elnézést.

Úgy tűnt, Noah vette az üzenetet. Nem küldött több SMS-t, és nem is hívta azóta.

38. fejezet

Noah káromkodva vette szájába lüktető hüvelykujját.

– Ugyan már, Yates! Ezt Jaspertől várom, nem tőled. Nincs szükségem arra, hogy két segédmunkásra is vigyázzak – viccelődött Gannon a szögbelövő pisztoly használata közben, amit nem mert egyikükre sem rábízni.

Noah-nak fogalma sem volt, hogyan került ide. A nő, akitől észvesztő orgazmust kapott, magyarázat nélkül faképnél hagyta, erre most három méter magasban próbálja nem eltörni az ujját egy kalapáccsal, miközben a volt szeretője ikertestvérének meg Jaspernek „segít” egy faház építésének utolsó simításaiban.

Végül felhagyott azzal, hogy megpróbálja megérteni, és egyszerűen belement a dologba.

Sara kérdőre vonta a morcos viselkedése miatt, amikor hazaért az anyjánál töltött hétvégéről. Akkor is tanácstalan volt. Ezért hazudott. A lánya ugyanúgy nézett rá, ahogy Mellody szokott, amikor nem fejezi ki jól az érzéseit. Végül Sara nagyot sóhajtott, és annyit mondott:

– Oké. Ha beszélni akarsz róla, én itt vagyok neked.

Mikor lett felnőtt a lányából?

Noah a faoszlopra akasztotta a bekeretezett képet, amelyen Sara és April még első osztályos korukban, egymást átkarolva vigyorognak egy iskolai pikniken. Miért nem maradhat minden ugyanolyan? Miért kellett mindennek megváltoznia és bonyolulttá válnia? Miért nem áll vele szóba Cat?

– Hé, ha végeztél a búslakodással, segíthetsz Jaspernek a festésben – mondta Gannon, és a tartalék ecsetre mutatott.

Noah átment a festékesdobozhoz, és üres tekintettel bámulta az ecsetet.

– Ismerem ezt az arckifejezést – szólalt meg Jasper bölcsen. – Nő van a dologban. Én is pont így szoktam nézni, amikor Kathy dühös.

– Határozottan nem fogunk a nőkről csevegni – erősködött Gannon. – Egy faházon dolgozunk, nem pedig a húgomról beszélgetünk.

– Nos, ha már felhoztad…

Gannon a földön térdelve lehajtotta a fejét.

– Kérlek, ne kényszeríts erre, Yates. Könyörgök, ember!

Noah a Gannon kezében lévő szögbelövő pisztolyra pillantott.

– Öhm… nem akarod azt letenni? – javasolta.

Gannon az égre emelte a tekintetét, és lehunyta a szemét, mintha türelemért imádkozna.

– Paige írt egy SMS-t, hogy összevesztetek Cattel. – Úgy hangzott, mintha szívesebben beszélgetne a női menstruációs ciklusról.

Ezzel Noah is így volt.

– Az veszekedés, ha nem áll velem szóba? – kérdezte.

Gannon az orra alatt szitkozódott.

– Figyelj, ember, az ikertestvére vagyok, és én is alig értem őt.

– Szóval mit csináljak? Csak úgy engedjem el? Hagyjam, hogy félmeztelenül kisétáljon a házamból, és soha többé ne beszéljek vele?

– A kurva életbe, ember! A testvéremről van szó! – Gannon arcszíne zöldbe váltott.

– Bocsánat. Én csak… – Kibaszott feszült volt. Cat kézen fogta, és a mennyországba repítette az ágyban, aztán úgy viselkedett, mintha a férfi pofán vert volna egy pónilovat.

– Nők – jegyezte meg Jasper a fejét rázva. – Bárcsak azt mondhatnám, hogy könnyebb lesz, de Kathyvel tizennégy éve vagyunk házasok, és még most sem tudom, mi jár a fejében.

Noah belemártotta az ecsetet a festékbe, és rácsapott vele az ablakkeretre.

– Csak próbálj meg beszélni vele, oké? – mondta Gannon könyörgő hangon. – Hagyd ki ebből a többieket, és beszélj vele!

– Próbáltam! Nem hív vissza. Nem válaszol az üzeneteimre.

Gannon motyogott valamit az orra alatt arról, hogy mit meg nem tesz a feleségéért.

– Nézd, Noah. Rendes fickónak tűnsz. Ha szeretnéd folytatni Cattel, hát folytasd. Vedd rá, hogy egyértelmű nemet mondjon, ha nem akar tőled semmit. És aztán soha többé ne hozd ezt szóba előttem.

– Úgy tűnik, csak akkor akar beszélgetni, miután…

– Fogd be a pofád, Yates! Azt akarod, hogy kidobjalak az ablakon?

– Haver – suttogta Jasper Noah bal oldalán. – Ne piszkáld az alvó oroszlánt.

– Bocsánat. Sajnálom. Én csak… hülye vagyok, és összezavarodtam.

– Nézd, csak beszélj ezzel a nővel, akivel kapcsolatban most úgy teszek, mintha nem az ikertestvérem lenne. Oké? Tegyél egy szívességet mindannyiunknak, és zárd be egy szekrénybe, amíg szóba nem áll veled. Utána pedig ne adj nekem helyzetjelentést.

– Értem. Oké, rendben. Köszönöm – csóválta a fejét Noah. Beszélni fog vele. Bizony. Valahogyan. Merry nem egy nagyváros. Cat nem bujkálhat örökké.

– Nagyszerű. Csodálatos. Most pedig befejezhetnénk ezt az istenverte faházat a forgatás előtt? – kérdezte Gannon.

Noah bemártotta az ecsetet a festékesdobozba, és némileg reménytelibbnek érezte magát.

*

Aznap este Noah festékfoltosan és néhány szálkával a kezében indult el haza. A hideg miatt felhúzta a vállát. Itt nőtt fel, így Merry téli estéinek fagyossága nem volt újdonság számára. De amikor a lelke didergett, semmilyen vastag ruha nem tudta felmelegíteni.

Nevetséges. Hiszen felnőtt ember, a fenébe is! Ahogy Cat is. Egyszerűen odamegy hozzá, hogy tisztázzák a helyzetet.

Megpördült, és az ellenkező irányba indult. Be fog kopogtatni Cat ajtaján, és nagyon nyugodtan elmagyaráz neki… valamit.

Még mindig azon gondolkodott, mit mond majd neki, amikor meglátta a nőt, amint kiszállt egy furgonból, és elindul a Lakókocsifalu felé. Cat észrevette a férfit, és egy pillanatig farkasszemet néztek, mielőtt a nő a lakókocsik mellett álló üres teherautóra biccentett.

Az arckifejezése semmit nem árult el. De Noah elhatározta magát. Bemászott az anyósülésre, miközben a nő a volán mögött foglalt helyet. Becsukták az ajtókat, aztán csend lett. A fülke fénye lassan kialudt. Odabent áporodott cigaretta- és porszag terjengett.

– Megbántottál – mondta Cat minden előzmény nélkül.

A férfi fejéből minden magyarázat kiröppent.

– Sajnálom, Cat. Esküszöm, nem akartalak megbántani…

A nő félbeszakította:

– Igen, tudom. Nem vagyok kíváncsi a bocsánatkérésedre. Az a lényeg, hogy hagytam, hogy megbántsd az érzéseimet. Azt hittem, az, hogy rejtegetsz Sara elől, azt jelenti, ribancnak gondolsz.

Noah döbbenetében kinyitotta, majd becsukta a száját.

– Tessék? – sikerült kinyögnie.

– Azóta rájöttem, hogy valószínűleg nem ezt akartad üzenni a dologgal.

– Egyáltalán nem.

– Jó. Rendben. – A nő kurtán biccentett. Távolságtartón viselkedett.

– Van még valami, amit mondani akarsz? – bökte ki Noah, látva a bizonytalanságot a nő szemében.

Cat vett egy nagy levegőt.

– Azért vannak alkalmi kapcsolataim, mert, nos, mert ez illik az időbeosztásomba, az életembe. Miattad elgondolkodtam, hogy talán nem csak ezt akarom. Veled. És nem igazán állok készen arra, hogy fontolóra vegyem ezt a lehetőséget. Mert nem lehet. Nem maradok itt, és nem tudom, mikor leszek kész arra, hogy letelepedjek valahol. Szó szerint fogalmam sincs, hol fogok lakni jövőre. És nem lenne fair, ha arra kérnélek, hogy várd meg, amíg kitalálom, mikor szeretnék megállapodni.

A férfi bólintott, majd, mivel képtelen volt megszólalni, tovább bólogatott.

– Egyébként megértem, hogy nem tetszene, ha Sara tudna rólunk. Én nem vagyok szülő. De te igen. Megértem, hogy muszáj titkolóznod. Szóval… ennyi.

A nő odahajolt a férfihoz, és egy szemérmes csókot nyomott a szájára, majd megfordult, hogy kinyissa az ajtót.

Noah hálát adott a reflexeinek, hogy azok gyorsabbak voltak, mint az esze. Megragadta a nő csuklóját, és visszafordította az ülésen. A csók, amit adott neki, minden volt, csak nem szemérmes, és mindkettőjüket emlékeztette arra, hogy mi forog kockán. A szenvedély, az a perzselő láng, amely életre kelt, amikor a nő ajka éhesen megmozdult a férfié alatt, mindent elárult, amit tudniuk kellett.

Noah hátrahúzódott, majd végigmérte a nő arcát, duzzadt ajkát és félig lehunyt szemét.

– Mondd, mit akarsz. Jelenleg mi lehet kettőnk között?

– Szórakozás – javasolta Cat. – Csak szórakozzunk. Nekem tetszik. Neked szükséged van rá. Mindenki nyer.

– Szórakozás? – ismételte meg Noah.

A nő halványan rámosolygott.

– Ne nézz rám úgy, mintha oroszul beszélnék. Szórakozás. Meztelen szórakozás.

– És mással is fogjuk ezt a meztelen szórakozást csinálni? – kérdezett rá Noah.

A nőnek elkerekedett a szeme, és bosszúság csillant benne.

– Nem! Kizárólag egymással fogunk szórakozni.

– Nekem megfelel a meztelen szórakozás, ha kizárólag egymással csináljuk – mondta Noah, ahogy a nő hajába túrt. Cat becsukta a szemét.

– És tarthatjuk titokban a meztelen szórakozásunkat – ajánlotta fel Cat. – Így nem kell a biztonságos alkalmi szexről beszélgetned Sarával.

– Örökké hálás lennék, ha ezt a beszélgetést minél tovább halogathatnám – vallotta be Noah.

– Gondolj csak bele! – tette hozzá Cat vidáman. – Megmutatom, hogyan kell szórakozva élni, és mire elmegyek, Merry Mr. Mókának fog nevezni, nem pedig Mr. Nemnek.

Noah felnevetett.

– Nem hiszem, hogy ez be fog következni – felelte szárazon.

– Soha ne becsülj alá, Noah – kacsintott rá Cat a sötétben.

– Nehéz elhinni, hogy bárki ezt tenné, ha rólad van szó.

A nő megragadta a kabátjánál fogva, és megcsókolta. Nem sokkal később a kezük elkezdett vándorolni, és elsuttogott vágyaik bepárásították a kocsi ablakait.

– Gyere haza velem – kérte a férfi, ahogy megtörte a csókot.

A nő megrázta a fejét.

– Ma este nálad alszik Sara – emlékeztette Cat.

– Akkor holnap. Találkozzunk.

Cat ismét megrázta a fejét, de ezúttal mosoly játszott telt ajkán.

– Egész nap a Hai családnál forgatunk. Mármint ha sikerült befejeznetek a faházat.

Noah büszkén tartotta fel a festékfoltos kezét.

– Kész, és tele van szálkával a kezem, hogy bizonyítsam.

– Szegénykém. – Cat gyengéd csókot nyomott a tenyerére.

A férfi a nő keze után nyúlt, és megpuszilta a tetoválását. A hódolata jeleként.

– Mennem kell – mondta Cat, és a férfi hallotta a sajnálkozást a hangjában. – Rengeteg munkát kell bepótolnom. Eddig figyelmen kívül hagytam a közösségi médiát, az e-maileket és nagyjából mindent.

– Esetleg később felhívhatlak? – kérdezte Noah.

– Esetleg igen – egyezett bele a nő egy kacér mosollyal, amitől a férfi királynak érezte magát.

Cat a válla mögé dobta a hosszú, mézszőke haját, és szégyenlősen Noah-ra mosolygott, amikor kinyitotta a teherautó ajtaját. Catalina King úgy nézett vissza, mint egy kamaszlány, aki belezúgott egy fiúba.

Noah figyelte, ahogy a nő kiszáll a teherautóból, majd ruganyos léptekkel elindult hazafelé.

*

– Már megint furcsán viselkedsz – ráncolta a homlokát Sara.

Noah abbahagyta a fütyülést, miközben friss petrezselymet aprított.

– Nem, dehogy viselkedek furcsán – vágta rá.

– Apa, két napja itt búslakodsz, most meg énekelsz és fütyörészel. – A lány a pult túloldaláról meredt az apjára. – Úgy viselkedsz, mint LauraBeth Fidowski, amikor a tizedikes Tommy Bigelow-val összevesznek és kibékülnek.

– LauraBeth egy tizedikessel randizik? – Noah nem örült ennek a hírnek.

Sara felnyögött.

– Naná, hogy a lényeget ragadtad meg! Olyan apásan viselkedsz!

Noah úgy döntött, ezt bóknak veszi.

– Mit is akartál mondani? – kérdezte a lányától, miközben egy halom petrezselymet szórt két tál fűszeres tortillalevesre.

– Azon tűnődöm, miért viselkedsz úgy, mint egy nyolcadikos, aki folyton szakít, majd újra összejön a tizedikes barátjával.

– Hmm – hümmögte Noah. Kezdte megtanulni, hogy az ösztönös reakcióival nem sokra megy a lányánál.

Sara ismét felsóhajtott, és az asztalhoz vitte a tányérokat. A vacsorák csendesebbek voltak, mióta csak ők ketten tartózkodtak a házban. Noah nem szívesen ismerte be, de néha jólesett, ha egész tömeg gyűlt össze náluk.

– Nem szeretnéd, ha jobb kedvem lenne? – kérdezte Noah, kitérve a lány kérdése elől.

– Szeretném tudni, miért vagy olyan hangulatban, amilyenben vagy. Számomra fontos a kiszámíthatóság.

Nos, ez újdonság.

– Fontos neked a kiszámíthatóság? – ismételte meg Noah.

– Bizonyos szempontból minden gyereknek az – jelentette ki bölcsen Sara.

– Hát, akkor megpróbálok kiszámíthatóbb lenni – ígérte Noah.

Sara belemártotta a kanalát a levesbe, és arról motyogott, hogy a szülők „olyan furcsák”.

39. fejezet

Cat olyan halkan sietett a járdán, ahogy csak tudott. Már majdnem éjfél volt, és hópelyhek szállingóztak az éjszakai levegőben. A forgatás után két konferenciahívást kellett lebonyolítania, majd egy gyors beszélgetést a forgatókönyvíróval, és átírni a másnapi ütemtervet. Neki és Drake-nek még le kell majd ülniük néhány interjúra, hogy szépen lekerekítsék a Hai család epizódját. Cat alig haladt valamennyit a számtalan közösségi médiás értesítésével, de kívánta Noah-t. Azt akarta, hogy átölelje. Szerette volna hallani a szíve lassú, megbízható dobbanását.

Írt egy üzenetet a férfinak, tulajdonképpen szexre kérte, ha őszinte akart lenni, márpedig Cat mindig igyekezett az lenni. Persze, az alkalmi partnereknek nem kellett volna az egész éjszakát egymás karjában tölteniük, mintha szerelmesek lennének. Ők egyszerűen így végezték, miután… Remélte, hogy ezen az estén is így fogják végezni. Imádott a férfi szívverésére ébredni. Amikor megpróbált elhúzódni tőle, Noah erősebben szorította magához. Még álmában is közel akarta tartani. Ettől úgy érezte magát, mintha… becses kincs lenne.

Úgy bujkáltak, mint a tinédzserek. És Cat imádta ezt. Előző nap beugrott a lakókocsijába egy kis harapnivalóért és pihenésért, Noah pedig ott várt rá az ebédszünetében. Meztelenül. Mindketten elkéstek a munkahelyükről, ráadásul Cat a nap hátralévő részében le sem tudta törölni az önelégült vigyort az arcáról.

Két nappal korábban véletlenül találkoztak az élelmiszerboltban, és végül a parkolóban kötöttek ki, ahol szenvedélyesen simogatták egymást. Kuncogva kellett lebukniuk Cat autójának ablaka alá, amikor Velma Murdock arra sétált, miközben a bevásárlólistáját böngészte. Minden éjszaka, amit Noah a nő lakókocsijában töltött, a sötétség leple alatt érkezett, és még hajnal előtt kiosont. Amikor Sara Mellodyval volt, Cat kielégülten és mosolyogva nyúlt el Noah nagy ágyán.

Senki sem tudott a viszonyukról, legalábbis nem beszéltek róla. Márpedig egy Merry méretű városban, ha volt valami hír, azt ebédidőben már mindenki tudta. Vigyáztak, hogy mások társaságában profiként viselkedjenek. De kettesben? Nem voltak szabályok, sem korlátok, sem kötöttségek.

Úgy tűnt, belenyugodtak abba, hogy teljesen a jelennek éljenek, és soha nem beszéltek a jövőről.

Cat pont ezt akarta. Hamarosan el fog menni Merryből, és nem szerette volna, hogy bármi is megnehezítse a dolgát. Nem tudta elképzelni, hogy továbblépjen a következő projektre, miközben a szíve még mindig az előzőhöz húzott. Ő nem így dolgozott, nem így élt. Az újdonság számára mindig jobb volt, izgalmasabb. A következő sarkon mindig új kaland várta. Csak meg kellett találnia.

Ahogy a Merryben töltött napjai egyre fogytak, be kellett látnia, hogy valami vonzotta ide. A város, az emberek, Noah. Cat nem emlékezett rá, hogy a nagymamája konyháján kívül bárhol máshol otthonosabban érezte volna magát.

Egy kutya ugatott a második emeleti lakásból a vegytisztító fölött, mire Cat lejjebb húzta a gyapjúsapkát a fején. Kém volt, az éjszaka nindzsája. A titkos szeretőjével találkozott egy éjféli randevúra. A gondolattól elmosolyodott.

Kétsaroknyira volt Noah házától. Noah meleg, gyermektelen otthonától. Ahol kényelmes kanapé, nagyképernyős tévé, gyűrött ágynemű és a férfi ügyes keze várja…

Álmodozott. Ezért nem vette észre a sikátorból kinyúló kart, ami átölelte a derekát, és berántotta a sötétbe.

Nem kellett látnia az arcát. A teste felismerte Noah-ét még a vastag ruhák rétegei alatt is.

– Most kirabolsz? – kérdezte a nő, miközben huncutan a férfi nyakához szorította hideg arcát.

– Hazakísérlek. – Noah lehelete meglátszott a levegőben, és Cat érezte a férfi lélegzetének melegét az arcán.

Mi volt a férfiban, amitől… boldognak érezte magát? Mintha egy meleg vasárnap lenne. Tele izzó parázzsal és sokatmondó mosolyokkal. Noah volt a meleg, biztonságos hely számára. Átmenetileg, persze.

– Tudom, hol laksz – kötekedett Cat.

– Titkos szeretők vagyunk – erősködött Noah. – Szükséged van a segítségemre, hogy átosonjunk a kerítésen a hátsó udvarra, hogy senki ne lásson meg minket.

– Miért nem megyünk be a bejárati ajtón? – kérdezte Cat.

– Láttam, hogy Mrs. Appleby sötétítője este kilenc óta mozog. Azt hiszem, figyel, várakozik.

Cat felnevetett, és elindultak a sikátorban.

– Hát, nem bukhatunk le. Engem még sosem kaptak el. Az tönkretenné a sikerszériámat.

– Gyerekkorodban kiszöktél otthonról?

Cat a sötét éjszaka magányában belekarolt Noah-ba.

– Nagyon óvatos voltam.

– Fiúkkal találkoztál takarodó után? – faggatta Noah.

– Alkalmanként. – A jó magaviselet szabályai nem vonzották Catet sem most, sem akkor, amikor tinédzser volt.

– Szeretnélek csodálni ezért, de csak azt látom magam előtt, hogy a poklok poklát fogom átélni Sarával néhány év múlva.

Cat a vállára hajtotta a fejét, miközben sétáltak.

– Jó gyerek, és két nagyszerű szülője van. Szerintem mindannyian túl fogjátok élni.

– Nagyra értékelem a bizalmat.

– Azt kívánod, bárcsak másképp nőttél volna fel? – tette fel a kérdést Cat.

Noah csendesen fürkészte az éjszakát. Cat szinte hallotta, ahogy a férfi gondolkodik, és a választ mérlegeli.

– Ha visszamehetnék, és lenne két szülőm, akik eljönnek a baseballmeccseimre és szurkolnak nekem, egy apám, aki horgászni visz, étel az asztalon minden este, télen fűtés, ruhák, amikor arra van szükség… Ha mindezt megkaphatnám, és mégis itt kötnék ki, ahol most vagyok, akkor ezt kívánnám.

Cat megdörzsölte a karját.

– De mivel nem lehet?

Lenézett a nőre. Csillogott a szeme az utcai lámpa fényében.

– Sehol máshol nem lennék szívesebben. Kivéve talán az ágyamban veled.

– Utálom, hogy így kellett felnőnöd, Noah. – Váratlanul fájdalommal töltötte el a tudat, hogy a férfi szenvedett, félt, és védtelen volt. – Jobbat érdemeltél volna.

Noah megállt, és magához húzta a nőt.

– Nem változtatnék semmin, Cat. Mivel itt kötöttem ki.

A kesztyűjével lesöpörte a hópelyheket a nő szempilláiról.

– Megtennél nekem egy szívességet, Noah? – suttogta Cat.

– Bármit.

– Csókolj meg itt és most. – Erre emlékezni akart. Az érzésre, hogy csak ők ketten vannak az egész világon, a csillagos égbolt alatt, a hóesésben.

A férfi megértette, Cat mire vágyik, így finoman és gyengéden csókolta meg. Eggyé olvadtak. Melegen és édesen. Noah ajka addig vándorolt az övén, amíg a nő meg nem nyílt előtte. Cat a férfi kabátjának hajtókájába kapaszkodott kesztyűs kezével, hogy életben maradjon, miközben Noah szemtelenül nyomot hagyott a szívén.

Volt valami ebben a férfiban, ebben az éjszakában, ebben a városban, ami a bőre alá kúszott, és az ereiben cikázott.

Noah gyengéden kóstolgatta, mintha a világ minden ideje a rendelkezésükre állna, hogy incselkedjenek.

Cat belélegezte a férfit; az illatát és az ízét. Noah-t.

Hiba volt. Nem kellett volna ezt kérnie. Fogalmazhatott volna könnyedebben is. Azonban a csók maga volt a fény, egy újfajta megvilágosodás, ami felmelegítette, és utat mutatott neki.

40. fejezet

–Apa meg akar hívni téged ma estére vacsorára – jelentette be Sara, ahogy helyet foglalt Cattel szemben.

Cat kiejtette az ételt a kezéből a tányérra. Végre sikerült beiktatnia egy ebédszünetet a napirendjébe, így landolt előtte az első hivatalos „Cat Wrap”, és éppen azzal volt elfoglalva, hogy felmelegedjen, miközben felidézte az összes orgazmikus részletet, amit Noah-val műveltek az előző éjjel. Legalábbis amíg a férfi lánya meg nem zavarta a révedezésben.

– Öhm… Tessék? – Cat megtörölte a száját egy szalvétával, és imádkozott, hogy ne úgy nézzen ki, mint aki épp Sara meztelen apjáról fantáziált.

– Vacsora. Ma este. Nálunk – ismételte el Sara.

– Valami különleges alkalmat ünneplünk? – kérdezte Cat, mert úgy érezte, hogy lemaradt valami fontos információról. April Hai a pult végéről leste őket egy szatyorral a kezében.

Sara vállat vont.

– Jól sikerült a földrajz dolgozatom?

– Gratulálok?

– Köszönöm. Hozz egy kis bort neked és apának.

– Ó. Persze. Oké – mondta Cat zavartan. Úgy volt, hogy titokban tartják ezt a… románcot. Semmi szükség nem volt arra, hogy Sara tudomást szerezzen arról, hogy az apja vízszintes tangót táncol Cattel. – Hány órára érkezzek?

– Nyolcra – felelte Sara határozottan. – Lazacot eszünk.

– Oké, nyolckor találkozunk – mondta Cat.

Sara elvigyorodott.

– Király! Este találkozunk, Cat! – Megfordult, és elsétált, majd megragadta April karját, hogy elrángassa valahova a barátnőjét, miközben mindkét lány vihogott valamin.

Cat megrázta a fejét, és felemelte a valóban kiváló csirkés wrapet. Gyerekek.

*

Üzenni akart Noah-nak, hogy megerősítést kapjon a vacsorameghívásról, de belemerült a műsorkészítésbe, és mire elszabadult, alig maradt ideje lezuhanyozni és átöltözni. Életében először Cat nem tudta, mit vegyen fel. Mit visel egy családi vacsorán az a nő, aki titokban lefeküdt a tizenkét éves gyerek apjával?

Végül egy farmer és egy smaragdzöld, V nyakú pulóver mellett döntött. Mellé szarvasbőr csizmát húzott, és befonta a még nedves haját. Stílusos, de nem túl szexi, gondolta, miközben a tükörben vizslatta magát. Már csak azt kell a fejébe vésnie, hogy ne fogdossa Noah ágyékát, vagy ne üljön a férfi ölébe a vacsoraasztalnál, és minden rendben lesz.

Mivel estére pokolian lehűlt a levegő, és majdnem késésben volt, Cat kocsival tette meg a rövid utat Noah házáig. Felkapta a Henry által kiválasztott bort, és felsietett a veranda lépcsőjén. Egy röpke pillanatig azon tanakodott, hogy kopogjon vagy csengessen, végül kesztyűs ujjával megnyomta a csengőt.

Kiabálást és lépteket hallott, majd Noah kinyitotta az ajtót.

– Szia – üdvözölte Cat lélegzet-visszafojtva. A férfi nagyon szexinek tűnt. A haja kócos volt. Farmert meg pólót viselt, és mezítláb volt. Cat határozottan túlöltözött.

– Hé! – Noah arcán ezernyi érzelem suhant át. Izgalom, öröm, kéjvágy, majd zavarodottság. – Mit keresel itt? – kérdezte halkan, és kilépett hozzá a verandára.

– Vacsorázni jöttem – emlékeztette Cat. – Elnéztem az időt?

– Vacsorázni? – ismételte meg a férfi, és meglepetten pislogott.

– Ó, de jó! Hát itt vagy! – szólt Sara az előszobából. – Jézusom, apa, engedd be, mielőtt megfagy.

Noah szótlanul félreállt, és Sara behúzta Catet a házba.

– Remélem, jól főzöl, mert még csak most állunk neki – mondta Sara, és gyakorlatilag lerángatta Cat válláról a kabátot.

– Ööö, úgy tűnik, apád nem tudta, hogy én is itt leszek a vacsorán – mutatott rá Cat.

Sara kicsavarta Cat kezéből a borosüveget, és átadta Noah-nak.

– Tessék, apa. Menj, nyisd ki!

– Nem akarod megmagyarázni, miért hívsz vacsoravendégeket anélkül, hogy előbb nekem szólnál? – kérdezte Noah.

Sara a szemét forgatta, és nem törődött a kérdéseikkel.

– Cat, vedd le a cipődet. Apa, nyisd ki a bort. Aztán majd beszélgetünk.

Mindketten figyelték, ahogy Sara visszabattyog a konyhába, ahol vidám popzene szólt.

– Mi történik? – suttogta Cat.

– Azt hiszem, szórakozik velünk – suttogta vissza Noah. – Egyébként hihetetlenül jól nézel ki. Hiányoztál.

Cat kinyújtotta a kezét, hogy belekapaszkodjon a férfi karjába, miközben lehúzta a csizmáját. – Lehet, hogy te is hiányoztál nekem.

– Mi van rajtad a pulóver alatt? – kérdezte Noah, miközben a nő pulóverének nyakkivágásába kukkantott.

– Nem hiszem, hogy ma este megtudod – mondta Cat, és a konyha felé biccentett.

– Apa! Bor! – kiabálta Sara a konyhából.

– Jobb, ha utánamegyünk – jegyezte meg a férfi, és újabb vágyakozó pillantást vetett a nő dekoltázsára.

– Úgy érzem, mintha kelepcébe sétálnánk.

– Ó, természetesen így van. Üdvözöllek a szülői létben.

Sara három lazacfilét tett egy tepsibe. Sóval és borssal ízesítette őket. A pulton két üres borospohár és egy dugóhúzó állt.

– Cat, nem akarsz valamit kezdeni ezzel a paradicsommal és spárgával? – kérdezte Sara, miközben az állával a vágódeszka mellett sorakozó zöldségekre bökött. – Kinyomtattam egy receptet, amit követhetsz.

Cat odasétált a zöldségekhez.

– Még hogy recept! – mondta gúnyosan. – A nonnim fejbe vágna, ha látná, hogy receptből főzök. Csak mutasd meg, merre találom a balzsamecetet.

Sara rámutatott, Noah pedig töltött maguknak egy-egy pohár bort, majd megszólalt egy '80-as évekbeli rockszám a hangszóróból.

– Gyerünk, apa! Ez a te zenéd – jelentette be Sara.

Noah megrázta a fejét, és egy kicsit elpirult.

– Nem. Ki van zárva.

– Úgy szokott léggitárszólózni, hogy máskor le sem tudom állítani. Most meg hirtelen zavarba jön – rázta a fejét Sara.

– Ó, ezt a léggitárszólót látnom kell – erősködött Cat.

– Szó sem lehet róla.

– Ez az AC/DC. Én dobolni fogok – ajánlotta fel.

Egy pohár bor és egy újrajátszás kellett, mire Noah vonakodva beleegyezett az előadásba. Cat annyira nevetett Sarával, hogy belesajdult az arca. Miközben a lazac és a zöldségek sültek, Sara felvitte Catet a hálószobájába, hogy tanácsot kérjen tőle a dekorációval kapcsolatban.

Tipikus rózsaszín hálószoba volt, tele ruhákkal, magazinokkal és plüssállatokkal. A gyermekkor és a tinédzserkor tökéletes keresztezése.

– Apa azt mondta, hogy átfesthetem, meg ilyenek, de nem tudom, mit akarok – töprengett Sara, miközben felkapott egy rongyos plüsskutyát, és betette a falon lévő tartóba. – Tetszik néhány ötlet – jegyezte meg, és megnyitotta a Pinterestet a tabletjén.

– Nos, én több színt is el tudnék képzelni, vidámat, de felnőttesebbet – mondta Cat, miközben a teret vizsgálta. Két nagy ablak az utcára nézett. – Azt a falat ott kékeszöld vagy türkizkék színben. És szükséged van egy új ágyra. Ide befér egy franciaágy. Egy olyan, aminek kárpitozott a fejtámlája.

– Hm, ez remekül hangzik – döntötte el Sara, ahogy a rózsaszín paplanra rogyott.

– És jobban kéne rendszerezned a ruháidat – mondta Cat, miközben félrelökött a lábával egy halom összegyűrődött pólót és nadrágot a komód előtt.

Sara kuncogott.

– A szüleim is ezt mondják.

– Ha szereted a divatot, jól kell bánnod a ruháiddal – mutatott rá Cat.

– Oké, oké. Majd összepakolok. De figyelj. Találtam egy szőnyeget, amit imádok, viszont tele van piros és narancssárga színekkel – mondta Sara, ahogy elővette a mobilját, és megnyitotta a képet.

– Ó, igen, határozottan – bólintott Cat. – Remekül mutatna egy sötét, kékeszöld fal mellett. Minden mást fehéren hagyhatnál, a többi falat, az ágyneműt. Esetleg csinálhatnál valami extrát az éjjeli lámpával.

– Ez fantasztikusan hangzik – értett egyet Sara. – Remélem, apának nem lesz ellenére. Néha azt hiszem, nem akarja, hogy felnőjek.

Cat a lányra mosolygott.

– A szülőknek ez olykor nehezükre esik – ismerte el a nő.

– De neked nem okozna gondot – mondta Sara, mintha biztos lenne benne. – Te kalandnak tekinted a felnőtté válást, nem pedig olyasminek, amitől meg kell védeni.

– Ööö… – Cat nem tudta, mit válaszoljon erre.

– Szerintem jó hatással vagy apára – folytatta Sara.

Hallották az időzítő pityegését, amit Noah segélykiáltása követett a konyhából.

– Remek, mindjárt éhen halok – jelentette ki Sara, majd elrobogott Cat mellett, és elindult a lépcső felé. – Hé, apa! Cat adott néhány ötletet a szobámhoz!

– Még megengedhetjük magunknak, hogy főiskolára küldjünk?

Cat lesétált a konyhába, ahol Sara éppen az ételt tálalta.

– Mi történt? Sikerült kiderítened, hogy mi folyik itt? – suttogta Noah anélkül, hogy megmozdította volna az ajkát.

Cat megrázta a fejét.

– A-a. Még nem – suttogta vissza.

– Gyerünk, srácok. Kész a vacsora – jelentette be Sara.

Kényelmesen helyet foglaltak az ebédlőasztal körül. A sarokban egy kis műkarácsonyfa állt, amely lágy fényt árasztott. A kandallópárkányon fenyő- és sütiillatú gyertyák pislákoltak. Sara átváltotta a lejátszási listát egy instrumentális karácsonyi dalokat sugárzó állomásra, és letompította a fényeket.

Hangulatos volt, és romantikus. Cat kezdte sejteni, hogy pontosan mire is készül Sara.

Éppen felnyársalta a lazacfilét, amikor Sara hátradőlt a székében.

– Biztosan kíváncsiak vagytok, miért vagyunk itt ma este – kezdte, mintha kisgyerekkora óta igazgatótanácsokat irányított volna.

– Azt hiszem, ez egy helytálló feltételezés – válaszolta Noah, miközben megkóstolta a spárgát.

– Tudom, hogy mit csináltok – jelentette ki Sara.

Noah majdnem megfulladt a spárgától, és könnyes szemmel tapogatózott a vizespohár után. Sara megvárta, amíg enyhül az apja köhögési rohama.

– Mit gondolsz, pontosan mit csinálunk? – kérdezte Noah a torkát köszörülve, és ijedten nézett Catre az asztal túloldalán.

– Tudom, hogy randiztok. Tudom, hogy azt hiszitek, titokban tartjátok, de őszintén szólva, apa, szörnyen tudsz titkolózni. És nem látom értelmét, hogy úgy tegyél, mintha nem lennél oda Catért. Ő eléggé király.

– Köszönöm…? – Cat felkapta a borospoharát, mert kétségbeesetten vágyott az alkohol bódító erejére.

– Szívesen – bólintott Sara nagylelkűen. – Anya újra férjhez megy. Jó lenne, ha te is továbblépnél, apa.

– Sara, Cat és én… mi… egy kapcsolat nem igazán… – Noah hebegett-habogott, aztán felhagyott a próbálkozással, és könyörögve nézett Catre.

– Apáddal nagyon különböző élethelyzetben vagyunk, és bár élvezzük az együtt töltött időt, a jövőben nem tudjuk majd fenntartani a kapcsolatunkat – magyarázta Cat.

Sara bólintott, mintha ez az információ nem lenne újdonság a számára. A szalvétájára nézett.

– Értem. De szerintem mindketten rosszul teszitek, hogy automatikusan elvetitek a párkapcsolat gondolatát.

Noah a homlokát ráncolva nézett Sarára.

– Jegyzetekből olvasol fel? – kérdezte.

Sara félrerántotta a papírt, nehogy a férfi elérje.

– April segített. És akkor mi van?

– April tudja? – kérdezte Noah.

– Apa, mindenki tudja. Ti ketten állandóan egymáson legeltetitek a szemeteket. Meglep, hogy azt hittétek, mindenkit átvertek.

– Mindenki tudja? – ismételte meg Cat.

Sara megvonta a vállát.

– Merry kicsi. Az emberek sokat beszélnek. Főleg, ha valaki meglátja, ahogy kiszálltok egy bepárásodott ablakú teherautóból. Azt akarom mondani, hogy ne higgyétek, hogy el kell titkolnotok előlem a „nevezzétek, aminek akarjátok” viszonyotokat. Kedvellek, Cat. És szerintem nagyon boldoggá tudnátok tenni egymást, ha lehetőséget adnátok rá magatoknak.

Cat lesütötte a szemét.

– Ez nagyon kedves, Sara, de az életem jelenleg nem igazán teszi lehetővé, hogy egy hétnél hosszabb időre letelepedjek valahol. Van egy lakásom Brooklynban, ahol évente három hónapot töltök. Vannak projektjeim, amik miatt sokat kell utaznom, és a végén valószínűleg odaköltözöm majd, ahová az iskolám épül. Neked és apádnak itt van az életetek. Nem lenne igazságos, ha bármelyikőtöket is arra kérném, hogy pakoljatok össze, és kövessetek engem.

Érezte, ahogy Noah tekintete ránehezedik. Lehet, hogy eddig nem beszéltek ilyen komoly dolgokról, azonban mindketten tisztában voltak a helyzetükkel. Mindketten tudták, hogy nincs jövőjük. Csak szórakoztak. És Cat egy szörnyetegnek érezte magát, amiért csalódást kell okoznia egy tizenkét éves gyereknek. Nem akart bűntudatot érezni, amiért magát választotta Noah helyett. De a fenébe is, ezt akarta az élettől. Nem kellene bűntudatot éreznie, amiért azt választotta, ami a legjobb neki. Ezért maradt egyedülálló.

– Én csak egy csomó problémát hallok, nem pedig valami megoldást – mondta Sara, ahogy ökölbe szorította a kezét. A kölyök most úgy beszélt, mint egy Mini Noah.

– Sara, ez a dolog csak Catre és rám tartozik – emlékeztette Noah.

Sara a szemét forgatta.

– Apa, mindenkire tartozik, amikor állandóan egymás után epekedtek, aztán sikátorokba osontok, hogy csókolózzatok.

Cat az egyik kezével eltakarta a szemét.

– Ó, a francba.

– Nézd, ti döntitek el, hogy mit fogtok csinálni. Én csupán energiát szeretnék spórolni nektek. Nem kell titkolóznotok, és csak annyit kérek, hogy legalább fontoljátok meg, hogyan nézhetne ki a közös jövőtök.

41. fejezet

–Úgy érzem magam, mintha egy háromnapos kihallgatáson ültem volna a sivatagban – jegyezte meg Cat, és lerogyott egy székre a konyhában.

Sara az emeleten írta a házi feladatát, és Aprillel videótelefonált, a kupit pedig a felnőttekre hagyta. A lány mindenféle felhajtás nélkül távozott, és Noah ezt győzelemnek tekintette.

Az utolsó tányérokat is becsúsztatta a mosogatógépbe, és megrázta a fejét.

– Mikor lett ilyen átkozottul okos? Mintha tegnap lett volna, amikor a földre vetette magát, és sikoltozott, amiért a könyvében a képek fejjel lefelé voltak, pedig ő tartotta fordítva a könyvet.

Fájt neki a gondolat, hogy a kislánya attól fél, Noah magányos.

Még abban sem volt biztos, hogy ez igaz. Cat előtt az élete… csendes volt. És most? Minden sokkal fényesebb, mozgalmasabb, hangosabb lett. És ez nem zavarta.

Cat felnevetett.

– Úgy tűnik, azóta bölcsebb lett.

– Hát, én meg nem. Azt hittem, mindenkit átverünk – ismerte be Noah. Újratöltötte Cat borospoharát, és a nő elé csúsztatta.

– Elég furcsa tudni, hogy a szomszédok gyakorlatilag minden lépésünket figyelik – mondta Cat, és felhúzta az orrát.

– Egy kisváros már csak ilyen.

– Gondolod, hogy minden indokot jelentenünk kell majd neki, ami miatt nem működne a kapcsolatunk? – kérdezte Cat, miközben a pultnak támaszkodott a férfi mellett.

Mezítláb lazítottak a vacsora utáni takarítástól kimerülve. Ez egy igazán átlagos jelenet lehetett rengeteg pár számára a világon. De nekik? Ők csupán eljátszották a párkapcsolatot. Noah megköszörülte a torkát.

– Biztos vagyok benne. Lábjegyzetekkel.

A férfi… csalódottnak érezte magát. Nem mintha azt tervezte volna, hogy élete hátralévő részét Cattel tölti. Mindketten tisztában voltak azzal, hogy a jelenlegi helyzet pusztán átmeneti. Ennek ellenére rosszul esett neki hallani a nő szavait, tudni, hogy még csak megfontolni sem hajlandó a közös jövőt.

Cat szeme összeszűkült a pohara fölött.

– Mi a baj?

Noah megtöltötte a saját poharát, és kerülte a szemkontaktust.

– Semmi. Csak meglepett, hogy Sara mennyire felnőtt, anélkül, hogy észrevettem volna.

– Okos lány – jegyezte meg Cat, és a könyökével barátságosan megbökte a férfit. – És remek ízlése van. A tervek, amiket a szobájába gondolt? Tehetséges. Bár nekem nincs gyerekem, és nem kérted a tanácsomat, mégis azt javaslom, hogy támogasd a divatmarketing iránti érdeklődését.

– Olyan szülőként, aki szívesen fogad el kéretlen tanácsot egy gyermektelen nőtől, figyelembe fogom venni a javaslatodat – mondta a férfi, és felemelte a poharát.

A nő koccintott vele, és Noah érezte, hogy a vágyak háborúja dúl benne. Úgy akarta megcsókolni a nőt, mintha ez lenne a világ legtermészetesebb dolga, ugyanakkor szeretett volna elhúzódni, és kitalálni, hogy nincs-e túl késő megvédeni a szívét.

– Egy barátom egyik barátja Manhattanben pont ilyen nyári táborokat szokott szervezni a tizenéveseknek. Gyakorlatilag lóti-futiként dolgoznak annak a divatháznak, amelyik a legfelkapottabb az adott szezonban. Hosszú munkaórák fizetés nélkül. Most még túl fiatal, de ha néhány év múlva is érdekli a dolog, valószínűleg ez segíthetne eldönteni Sarának, hogy tényleg ezt a szakmát akarja-e választani.

– Néhány év múlva még kapcsolatban leszünk egymással? – kérdezte Noah. Meglepte a keserűség, ami a szavait színezte.

Cat elkomorult.

– Noah, te és Sara különleges helyet foglaltok el a szívemben. Csak azért, mert nincs közös jövőnk, még nem kell rosszul végződnie a kapcsolatunknak. Azt nem tudnám elviselni.

Noah szíve elszorult, amikor rájött, hogy bárhogy is végződik ez az egész, ő össze fog törni. Cat továbblép majd a következő projektre, a következő kalandra. Ő pedig itt marad, hogy felszedegesse az összetört szíve darabkáit.

Ez egy vicc volt. És ő lett a csattanó.

Cat el fog menni, és néhány év múlva azzal is szembe kell majd néznie, hogy Sara felnő, továbblép, és saját életet épít.

Noah szkeptikusan bámult a borospoharára. Azt kívánta, bárcsak skót whisky lenne. Egy egész üveg.

42. fejezet

Két hét szentestéig

Cat lába megrándult Noah ölében, amikor a férfi megcsiklandozta a csupasz talpát.

– Koncentrálj, Yates – parancsolta Cat a kanapé végéről. Mindketten papírokat olvasgattak.

A férfi átnyújtott neki egy újabb kérelmet.

– A „talán” halomra tedd.

Cat ledobta a papírt a dohányzóasztalon lévő kupacra, és felnyögött.

– Ki gondolta volna, hogy ilyen nehéz lesz helyszínt találni egy iskolának?

– Szó szerint bárki, aki valaha is megpróbált saját maga iskolát alapítani – válaszolta Noah barátságosan.

– Száz egyértelmű elutasítás, és hat talán – siránkozott Cat. – De egyik sem tűnik jónak.

– Lehet, hogy el kéne látogatnod a helyszínekre – tűnődött Noah, miközben egy újabb kérelmet lapozott át. – A nem halomra.

A nő a padlón növekvő kupacra dobta.

– Addig nem kezdhetek el személyzetet felvenni, amíg nem tudjuk, hol lesz ez az átkozott épület.

– De nem várhatsz az épület helyszínére, hogy elkezdj toborozni – közölte Noah, aki tisztában volt Cat frusztrációjával. – Most pedig idd meg a borodat, és olvass tovább.

Cat kötelességtudóan felemelte a poharát, és megcsóválta a fejét.

– Mit szólnál ahhoz, ha ma estére leállnánk a kutatással, és úgy tennénk, mintha normális emberek lennénk, akik pizzát rendelnek, tévét néznek és szexelnek?

Noah a levegőbe dobta a gondosan rendezett papírjait, mire Cat felnevetett.

– Alig várod, hogy összeszedd őket, ugye? – vádolta a nő.

– Kicsinál. Kérlek, tégy úgy, mintha nem látnád, hogy rendbe rakom. – Egymásra rakosgatta a papírokat, majd szépen elhelyezte a kisasztalon.

Cat ismét felnevetett.

– Majd én rendelek pizzát.

– Tényleg megeszel egy szeletet, és nem csak salátát lapátolsz magadba, miközben azon nyafogsz, hogy milyen jó illata van a pizzámnak, ugye? – kérdezte Noah, ahogy Cat a papírjait rendezgette.

– Holnap nem forgatok, úgyhogy azt hiszem, megengedhetek magamnak egy szeletet, sőt talán kettőt is – felelte Cat kacsintva.

Noah játékosan a szívéhez kapott.

– Nos, ebben az esetben rendelj egy nagyot.

Cat fogta a borát, és elindult a konyhába. Kivette az étlapokat a konyhasziget utolsó fiókjából, amelyben az elemlámpák és az árvíz áldozatául esett szőrös Felipe maradék jutalomfalatjai voltak. A nő addig keresgélt Noah ajtó melletti parafa tábláján, amíg nem talált egy kupont.

A férfi nagyra értékelte a takarékosságot. Cat feltételezte, hogy ez a gyerekkorából maradt meg. Néha elképzelte őt, ahogy kisfiúként éhesen fekszik le egy hideg, vékony falú házban. Az egyetlen menekvése az állandó félelem elől a város karácsonyi fesztiválja volt.

Megígérte magának, hogy ez az év rekordot fog dönteni. Elhatározta, hogy nagyot fog alkotni, először is azért, hogy bebizonyítsa, a férfi tévedett, aztán azért, hogy bizonyítson saját magának. Olyan ajándékot akart adni Noah-nak, amit a praktikus polgármester és a boldog kisfiú is értékelne. Erre vágyott. És hazudna, ha úgy tenne, mintha egy része nem szeretné, hogy a férfi mindig hozzá kösse ezt az ünnepet. Az idei év után Cat King emléke annyira össze fog fonódni a karácsonyi fesztivállal, hogy Noah soha nem tudja majd szétválasztani őket.

Ez volt az a hírnév, amit Cat igazán élvezett. Ha felejthetetlenné tudott válni egy Noah-hoz hasonló férfi számára.

Tárcsázta a pizzériát, és megrendelte a szokásos ételüket. Egy grillezett csirkesalátát és egy kolbászos-paprikás pizzát. A távirányítón veszekedni fognak. Cat általában a versenytársak műsorait nézte tájékozódás céljából, míg Noah inkább a History Channel dokumentumfilmjeit kedvelte. Mindketten azt állították, hogy a másik nem tudja, mi a szórakoztató műsor.

– A pizza húsz perc múlva itt lesz – mondta Cat Noah-nak, amikor belépett a konyhába. A férfi csókot nyomott a nő arcára, és a Cat melletti hűtőszekrénynek támaszkodott.

– Hmm, ez nem elég idő, hogy levetkőztesselek.

A nő felnevetett, és átkarolta a férfi nyakát.

– Mindig van időd arra, hogy levetkőztess.

Felemelte a nőt, és a pultra ültette.

– Levetkőztetni, igen. De felfedezni a meztelenségedet? Nem.

– A pizza és az Álomház után – ajánlotta fel Cat.

– A pizza és A Csendes-óceán tengeralattjárói után – ellenkezett Noah.

– Hmm, bárcsak Sara is itt lenne, hogy ne döntetlen legyen az állás. – Cat rendszeresen csatlakozott Noah-hoz és Sarahoz vacsorára, a kislány legnagyobb örömére. Sara a vígjátéksorozatokat szerette a legjobban. – Erről jut eszembe, Henry adott egy őrületes receptet, amit az anyja gyerekkorában készített neki. Arra gondoltam, megpróbálhatnánk megcsinálni, és áthívhatnánk, hogy elmondhassa, milyen szörnyen elrontottuk.

– Hogy Sara vacsorát főzzön egy jóképű brit fickónak? – Noah elgondolkodott. – Ez egy apa legrosszabb rémálma.

– Ó, akkor mindenképpen meg kell hívnunk Drake-et is – cukkolta Cat.

Noah grimaszolt.

– Írd be a naptárba. Biztos vagyok benne, hogy újabb egy hétig te leszel Sara kedvence, ha ezt megcsinálod.

– Hé, gondoltál már arra, hogy átépítsd a konyhádat? – kérdezte Cat, miközben ujjaival beletúrt a férfi hajába. Szerette, ha kócos volt.

– Nem, de látom, hogy minden alkalommal, amikor itt vagy, beindul a fantáziád.

Cat elvigyorodott.

– Rossz vagyok. De ne vedd sértésnek, minden helyiséggel ezt csinálom, ahová belépek.

– Itt mihez kezdenél?

– Megszüntetném ezt a félszigetet – felelte, és a pultra csapott, amin ült. – Betennék helyette egy rendes konyhaszigetet; egy hatalmasat, hosszanti irányban. Bárszékekkel. Fekete gránit. A szekrényeket végigvinném ezen a falon is – mutatta.

– Micsoda? Nem lenne kamra? – kötekedett Noah.

– Megpróbálnám átalakítani azt a túl kicsi, de erre használható mellékhelyiséget és a lépcső alatti teret.

– Csodálatos az agyad – mondta Noah, és egy csókot nyomott a nő szája sarkára.

– Tetszik a házad, Noah. Ahogy a gyereked is – ismerte el Cat.

– Szeretem, hogy itt vagy a házamban, a gyerekem társaságában.

– Hiányozni fog nekem – ismerte be Cat, és elöntötte a szomorúság. – Amikor a jövő héten befejezzük a forgatást, és útra kelek. Hiányozni fognak az ilyen esték.

– Ezt úgy mondod, mintha valami mély, sötét titkot vallanál be – jegyezte meg Noah, miközben a hüvelykujjával végigsimított a nő ajkán.

– Szeretem az életemet – mondta Cat. Erre éppúgy emlékeztette magát, mint a férfit. – Szeretem a nyüzsgést, az utazást és a kamerákat.

– De ezt is szereted – mutatott rá Noah.

Cat bólintott.

– Nagyon kedvellek, Noah. Jobban, mint valaha bárki mást. – Szüksége volt rá, hogy ezt a férfi is tudja.

– Hogy is lehetne ellenállni egy karót nyelt polgármesternek, aki megpróbált kidobni a városból?

– Te egy rendes, kedves, okos, szexi, figyelmes, érdekes férfi vagy, Noah Yates. Ne becsüld le magad!

– Te is eléggé rendben vagy – viccelődött Noah.

Aztán megszólalt a csengő, félbeszakítva a nőt, mielőtt megértethette volna a férfival, hogy mennyire komolyan gondolja a szavait.

43. fejezet

–Ha továbbra is így ráncolod a homlokodat, be kell fizetned egy rendszeres botoxra – mondta Henry, ahogy egy üveg vizet nyújtott át Catnek szívószállal, nehogy tönkretegye a sminkjét ivás közben. Cat a telefonját bámulva démoni műmosolyt erőltetett az arcára, miközben Elton, a fodrász annyi hajlakkot fújt a lófarkára, hogy attól egy gyapjas mamut is megdermedt volna.

– Nem ráncolom a homlokom, hanem koncentrálok – válaszolta Henrynek gőgös tekintettel.

– Ráncolod – vágta rá a férfi, és a szemöldöke között megkocogtatta a homlokát.

– Nincs valami dolgod? Mondjuk, ebédet rendelni és idehozni a gonosz főnöködnek, vagy ilyesmi? – kérdezte Cat élesen.

– Már megrendeltem a zöldségekkel teli grillezett csirkesalátát és a cukormentes zöld teát. És, ha jó kislány leszel, kapsz egy kis tál töklevest is.

Cat imádta a töklevest.

– Tekintsd úgy, hogy befejeztem a homlokráncolást. Mi van még napirenden?

Henry elővette a telefonját, és átnézte a jegyzeteket.

– Átfutottam az e-mailjeidet, és megjelöltem mindent, amire személyesen kell válaszolnod. Leellenőriztem a következő két blogbejegyzésedet erre a hétre, és felvettem a kapcsolatot az ékszerésszel azzal a fülbevalóval kapcsolatban, amiről mindenki kérdezősködött. Adott egy kuponkódot, amit felhasználhatunk a blogon.

– Szép – mondta Cat, de csak félig figyelt rá.

Furcsa, mennyire nem érdekelte a kis piros ikon, ami azt hirdette, hogy négyszáz új követője van, és több ezren kedvelték a bejegyzéseit. Korábban elszórakoztatta ez az információ, amikor a forgatások hosszúra nyúltak, vagy amikor magányosnak érezte magát a családja nélkül.

Merry előtt az volt a nap fénypontja, amikor megérkezett a forgatásra. Azonban most, hogy Gannon, Paige és a szülei a közelben voltak, ráadásul elkezdte Noah-val, Sarával és a Hai családdal tölteni az idejét, azon kapta magát, hogy alig várja a nap végét. Hogy lemoshassa a sminket, és megigyon egy pohár bort a szeretteivel… meg a barátaival.

Cat félresöpörte ezt a gondolatot, és a furcsa, szentimentális érzéseit az ünnep számlájára írta. Élete legfontosabb projektjébe készült belevágni. Már azóta álmodott egy ilyen iskola elindításáról, hogy a gimnáziumban ő volt az egyetlen lány a műszaki osztályban.

Henry még mindig a tennivalólistát lapozgatta, amikor megjelent Maria, a kezdő gyártási asszisztens.

– Öt perc múlva kezdünk – mondta Catnek.

Végre elérkezett a Hai család otthonának leleplezése, amitől olyan izgatott energia uralkodott a forgatáson, mintha mindenki Red Bullt ivott volna. Cat hallotta a tömeg morajlását a sminkeskocsi előtt. Az utómunkálatokat végző csapat kis híján agyvérzést kapott, hogy alig maradt idejük elkészíteni az epizódot, de Cat bízott benne, hogy be tudják fejezni. Muszáj volt. Ez az utolsó adás a két hét múlva esedékes karácsony esti élő finálé előtt, ami egy még bonyolultabb gyártási rémálom lesz.

A fél város az utcán és a járdákon nézte a forgatást.

Cat levette a sminkeléshez használt kendőt, és felhúzta a mellényét. Henry belebújt a kabátjába. Először kint fognak forgatni, bemutatják a ház külső felújítását, és leleplezik a faházat, hogy a lehető legjobban kihasználják a természetes fényeket. A felvételek szünetében egy hordozható fűtőtesthez fog bújni, amíg be nem mennek, ahol a többtucatnyi, sarokba tömörült stábtag miatt tuti, hogy bele fog izzadni a ruhájába.

– Készen állsz? – kérdezte Drake, aki a sminkeskocsi előtt találkozott vele.

Cat bólintott.

– Vegyük le őket a lábukról.

April piros ruhában, és zöld-piros leggingsben – amit Sara választott ki – ugrált egyik lábáról a másikra a szülei előtt, akiknek már most könnyes volt a szemük.

– Ki fog először sírni? – kérdezte Drake a család felé biccentve.

– Ó, én ma rád fogadok – vigyorgott Cat. – Láttam, hogy csillog a babakék szemed, amikor Mrs. Pringle ódákat zengett rólad.

Drake meglökte a vállával.

– Fogd be!

Cat intett Sarának, aki az utcára tett, fából készült barikád mögött állt, ami a tömeget volt hivatott távol tartani. Egy táblát tartott a kezében, amelyen az állt: Isten hozott itthon, Hai család! Noah, aki mint mindig, most is jóképű volt a fekete gyapjúkabátjában, a legkevésbé ártatlan mosolyával nézett Catre.

Cat elővette a telefonját, és írt neki egy üzenetet.

Cat: Van időd meztelenkedni ma este?

A nő felvonta a szemöldökét, miközben megnyomta a küldés gombot, és élvezettel figyelte, ahogy a férfi a zsebében kutat a telefonja után. Amikor sikerült kiszabadítania a kabátjából, Cat megesküdött volna, hogy gőzt lát felszállni a fejéből.

Noah: Kicsinálsz. Nyolckor viszem el Sarát Melhez.

Cat érezte, hogy az izgatott várakozás lassan lángra lobban benne.

Cat: Talán besurranhatnék a hálószobádba takarodó után?

A férfi forrón lángoló tekintettel nézett rá, mire Cat gonoszul elvigyorodott. Noah-ra kacsintott, majd intett a tömegnek. Általában a leleplezést vadidegenek kísérték, de nem Merryben. Rubin és Elizabeth Turnbar egy táblát tartott a magasba, amelyen megköszönték a műsornak, hogy „kitisztították Merryt”. Rajta volt a vegytisztító logója. Elroy Leakhart, az iskola igazgatója huszonöt végzős gimnazistát próbált kordában tartani, miközben idegesen törölgette a homlokát egy zsebkendővel. Freddy és Frieda Fawkes ritkán jelentek meg nyilvános eseményen, de most itt voltak Sadie-vel, a mentőszolgálat vezetőjével együtt, aki végre úgy nézett ki, mint aki rendesen alszik.

Cat és Drake odasétáltak Paige-hez meg a produkciós csapathoz.

– Készen álltok, hogy boldoggá tegyétek az embereket? – viccelődött Cat. Ezt a kérdést mindig feltette a saját műsorában a leleplezés előtt.

A csapata letette az energiaitalokat és a kávét, és megfogták Cat kinyújtott kezét.

– Egy, kettő, három, Hai család!

Az izgatott tömeg hangos éljenzésbe kezdett.

Cat és Drake elfoglalták helyüket az új verandán.

– Indítsd a limuzint – szólt Paige a fejhallgató mikrofonjába.

*

– Még mindig azt mondom, hogy ő sírt először – erősködött Drake.

Cat felnevetett, és barátságosan átkarolta a társát.

– Nehéz erősnek maradni, amikor egy tizenkét éves kislány a vadonatúj faháza mellett zokog.

– Te az maradtál, szívtelen szörnyeteg – vágta rá Drake, és elfogadta a vizespalackot, amit Henry nyújtott át neki.

Henry adott Catnek is egy üveg vizet, aztán a kezébe nyomott egy húszast.

– Emlékeztess, hogy soha többé ne fogadjak ellened – morogta.

Cat önelégülten dugta a húszast a farzsebébe.

– Mikor fogjátok már megtanulni, fiúk, hogy én mindent tudok?

Motyogva hagyták magára, hogy a nő kiélvezze a győzelmét és a fantasztikus forgatási napot is. A Hai család újra otthon volt. Jasper főnöke beugrott, hogy bejelentse, Jasper visszakapja a teljes munkaidős állását. És Aprilnek rohadtul tetszett a faház. A gyereknek elállt a szava, és cserben hagyta az a híresen válogatott szókincse, miközben zokogva kapaszkodott fel a létrán.

Ez egy csodás nap volt. És még szebb lesz, ha az éjszakát meztelenül töltheti Noah-val.

– Hé, Cat!

Annak a lánynak a hangja térítette magához, akinek az apjáról az imént mocskos fantáziái voltak.

– Szia, Sara! Láttad a faházat? – kérdezte Cat átkarolva Sara vállát.

– Ó, istenem! Komolyan, az a legkirályabb dolog a világon. Alig várom a nyarat, hogy ott aludhassunk – jelentette ki Sara.

– Apád is segített az építésében. – Cat nem tudta megállni, hogy ne tegyen egy megjegyzést Noah-ra. Különös kis borzongással töltötte el, ha megemlíthette. Büszkének lenni rá, és megosztani ezt a büszkeséget valakivel, aki szerette őt, fantasztikus érzés volt.

– Ez annyira király! Ő a legjobb, nem igaz?

Cat lassan bólintott.

– Valóban az.

– Vele töltöd az éjszakát, mivel én anyámnál alszom? – faggatta Sara.

– Öhm, úgy érzem, furcsa lenne, ha válaszolnék erre a kérdésre.

– Akkor mindketten úgy teszünk, mintha nem tudnám, hogy ott leszel.

– Ezzel együtt tudok élni – döntötte el Cat.

Sara otthagyta, hogy felfedezze a házat Aprillel, Cat pedig leült egy pillanatra a verandára, hogy megnyugodjon. Persze közben tucatnyi, felszerelést cipelő ember tódult el mellette, de az elmúlt évek során Cat megtanulta, hogyan találhat magának néhány csendes percet egy forgatáson.

Már olyan régóta ez volt az élete, hogy teljesen megváltoztatta a mindennapjait. Öt vagy hat évvel ezelőtt még arra koncentrált, hogyan tartsa a felszínen a nagyapja vállalatát. Aztán a sors közbeszólt. A valóságshow-t átmeneti megoldásnak szánta. Azonban jó volt benne. Élvezte. És előfordul, hogy az ideiglenesnek szánt lépések végül hosszabb távra szólnak.

Meglátta Noah-t, aki Cat szüleivel beszélgetett a rögtönzött kávésbódénál, amit Reggie állított fel nekik. Cat anyja mosolyogva nézett a férjére, miközben az valami nevetséges történetet mesélt, Gabbyt pedig a csípőjén egyensúlyozta. Noah harsányan nevetett. Cat úgy vélte, nem nevetett elég gyakran. Azon kapta magát, hogy csak azért tesz és mond dolgokat, hogy előcsalogassa a férfiból ezt a nevetést. Olyan komoly volt, és a nőnek az az érzése támadt, hogy valahol még mindig ott van benne az a rémült kisfiú, aki valami jobbat remél.

Érezte, hogy könnyek szúrják a szemét, és kényszerítette magát, hogy félrenézzen.

Cat nem tudta, honnan jönnek ezek a késztetések. Azt akarta, hogy Noah boldog legyen. Ez természetes volt, sőt egészséges. Azonban az már nem volt természetes, hogy folyton azon gondolkodott, hogyan tudná őt ebbe az irányba terelni. Hogy hogyan tudná megnevettetni. Hogyan tudná rávenni arra a gondtalan, örömteli mosolyra.

Már nem sokáig lesz a városban. Előbb-utóbb valaki más fogja megnevettetni, valaki más fogja kirángatni a felelősségteljes burkából a szórakozás miatt, valaki más fog beszélgetni Sarával a fiúkról és az iskoláról.

Rezegni kezdett a telefonja a kabátja zsebében. Cat elővette, és felvonta a szemöldökét, amikor meglátta a képernyőn az ügynöke nevét. Azon gondolkodott, hagyja-e, hogy a hangpostára kapcsoljon a hívás. Most egy olyan leleplezést kellene ünnepelnie, ami aranyat ér. De Marta sosem vesztegette Cat idejét. Mindig okkal telefonált neki.

Sóhajtva vette fel.

– Szia, Marta – üdvözölte Cat. – Mi a helyzet?

– Ülsz? – kérdezte köszönés helyett Marta.

– Ami azt illeti, igen.

– Most beszéltem telefonon a Reno Ingatlancsatorna egyik alelnökével. Érdeklődnek az iskolád iránt.

Cat felhorkant.

– Persze, most már igen, hogy a médiában is szerepel a dolog.

– Műsort akarnak forgatni az első osztályodról. Korai még erről beszélni, de hatalmas számokkal dobálóznak, és az iskolának is jutna belőle.

Cat erősebben markolta a telefont.

– Mi lesz a műsorommal?

– Az előzetes tervek szerint a renováló műsor tavasztól nyárig tartó forgatásra módosulna. A szezon elején és végén lenne némi átfedés, így oda-vissza kellene repülnöd.

Cat a homlokához szorította a kezét.

– Honnan oda-vissza?

– A csatorna terjeszkedni szeretne a nyugati parton. Van néhány Los Angeles-i helyszínötletük.

– Az iskolám számára? Los Angelesben? – Cat úgy érezte, mintha mindent, amit Marta mondott neki, papagájként ismételgetne.

– A helyszín megválasztása terén le kellene mondanod a szabadságodról, és a csatorna szeretne beleszólni abba, hogy kiket veszel fel az iskola kulcsfontosságú pozícióiba. Színes személyiségeket akarnak. De komoly pénzről van szó. Egy korszerű létesítményt kapnál.

– Mi a helyzet a tantervvel? – kérdezte Cat.

– Az továbbra is a te kezedben maradna. Nem az érdekli őket, hogy mit tanítanak, hanem inkább az, hogy hogyan és kiknek tanítják.

– Nem ők fogják kiválasztani a diákokat.

– A te szempontjaidat tartanák szem előtt – mondta Marta. – De a személyiség és a vonzerő is tényező lenne a műsorban. Természetesen te kapnád a vezető producer pozícióját. És szabadon választhatnád meg a stábodat. Óriási pénzről van szó, Cat. Ösztöndíjak. Felszerelés. Fizetés.

Cat szinte látta, ahogy Marta beszél. Nem az volt a terv, hogy Paige-dzsel úgyis csinálnak a dologból egy dokumentumfilmet?

– Ilyen lehetőség egyszer adódik az életben, Cat – emlékeztette Marta. – Ezzel kitörhetnél a valóságshow-k világából.

Cat tekintete a szüleire és Noah-ra siklott. A férfi Gabbyt ringatta a csípőjén, miközben a kislány a sáljával játszott.

– Át kell gondolnom a dolgot – bökte ki, mielőtt végiggondolta volna.

– Megkérem őket, hogy adják írásba az ajánlatukat, hogy el tudjuk kezdeni a tárgyalást – jegyezte meg Marta.

Cat hallotta a billentyűzet kattogását, ahogy a nő elkészítette a haditervet.

– Öhm, nagyszerű. Köszi. – A hangja tompa volt. Idegenül hangzott a saját fülének.

– Megpróbálom elkapni őket, és a következő egy-két hétben elküldöm az előzetes ajánlatukat – ígérte Marta. – Vigyázz magadra, és tartsd meg azokat a nézettségi mutatókat Merryben. Minden kis apróság számít, amikor tárgyalni fogunk.

– Meglesz – nevetett Cat erőtlenül, és letette a telefont.

Miért érezte úgy, mintha egy ólomgolyó lenne a gyomrában? Szó szerint erről álmodott, és most ezüsttálcán nyújtották felé a kívánságát. Legalábbis nyolc héttel ezelőtt még ezt akarta. A dolgok azóta sem változtak, ugye?

Egész évben forgatna. Végleg a nyugati partra költözne, és egy évben négy hónapig járná az országot. Persze, le kell mondania az irányításról. L. A. nem az a gazdaságilag gyenge helyszín volt, amit remélt. De az oktatók minőségét illetően ragaszkodna a saját elképzeléseihez. Nem hagyta volna, hogy egy produkciós cég válassza ki a diákjait. Erre valók a tárgyalások.

Ezt akarta. Ugye?

– Cat! – Az anyja integetett neki.

Cat zsibbadtan visszaintett.

Egyelőre félreteszi ezt a kérdést – döntötte el –, és később, tisztább fejjel majd újra átgondolja. Most a jól végzett munkát fogja megünnepelni.

44. fejezet

Egy hét szentestéig

Cat bekukkantott Noah irodájába. A férfi egyedül volt, a laptopjára koncentrált, és magában motyogott. Cat imádta nézni, ahogy egyetlen problémára fókuszál. Mindent komolyan és logikusan közelített meg, gondosan mérlegelve a lehetőségeket.

Felbecsülhetetlenül sokat segített neki abban, hogy leszűkítsék a lehetséges helyszíneket az iskolája számára. Bár, ha elfogadja a csatorna ajánlatát, minden munkájuk értelmetlenné válik. Azonban ezt felesleges lenne bárkinek is megemlítenie, amíg nem látta a hivatalos ajánlatot, így csak gondolatban foglalkozott vele, amíg ki nem derül, mit mondtak az ügynökének.

Csak akkor nem töprengett azon, hogy igent mondjon-e, amikor meztelenül feküdt Noah alatt vagy fölött. Az előző este egy kifejezetten kalandos órát töltöttek Noah terepjárójának hátsó ülésén, miután kitették Sarát a Manó-táborban – ez egy hagyomány volt Merry városában, ahol a középiskolások segítettek az általános iskolásoknak bevásárolni a családtagjaiknak a Mikulás műhelyének olcsó megfelelőjében.

Vihogva dobálták le a ruháikat, mint a kamaszok, és ringatták a bepárásodott ablakú terepjárót. Nem tudta biztosan megmondani, de úgy vélte, hogy egy sötét zúzódás rajzolódik ki Noah gallérja alól, ugyanis előző este a nő kiszívta a férfi nyakát.

Cat bekopogott a nyitott ajtón, megszakítva a férfit a koncentrálásban.

– Idő van – mondta a nő ünnepélyesen. A reklámokból befolyó pénz megérkezett, és egy hét leforgása alatt Cat bepréselte a költségvetésbe a városháza új tetőjét.

Noah felállt, és véletlenül felrúgott egy vödröt az íróasztala mögött.

– Bocsánat. Újabb beázás – mondta félszegen.

Kurva helyes volt a farmerjében és a bőrscsizmájában. A nyakkendő csomója kilátszott a pulóvere alól. A szemüvege ferdén állt, ami azt jelentette, hogy megdörzsölte a szemét. Noah sötét haja összekócolódott, és Cat elfojtotta a késztetést, hogy még jobban összekuszálja. Mert tisztában volt vele, hogy ha egyszer belekezd, nem fogja tudni abbahagyni. Még azután is, hogy alig tizenkét órával ezelőtt a férfi a testébe merülve nyögte ki a nevét, amikor együtt élveztek el a hideg bőr hátsóülésen. Cat készen állt újra leteperni a férfit.

– Nem értem, miért ne dolgozhatnék itt, amíg felújítják a tetőt – morgolódott Noah, miközben összeráncolta a homlokát, és bepakolta a táskájába a laptopját meg a mappáit. Kezdett egy kicsit ellazulni, és Cat imádni valónak tartotta Noah természetes ellenállását a változásokkal szemben. Mintha azt hinné, hogy valóban van választása.

– Noah – mondta a nő, és beljebb lépett a szobába. Minél közelebb került hozzá, annál jobban szikrázott közöttük a levegő. A férfi becsatolta a táskáját és megkerülte az íróasztalát, odafigyelve, hogy a bútorok végig kettejük között legyenek. – Mocskos lesz, hangos és nagyon-nagyon rendetlen.

A férfi megbotlott a szőnyeg gyűrődésében, mire Cat szélesen elmosolyodott. Carolanne már régen elment. Csak ők ketten maradtak. És a helyiségben uralkodó feszültségből ítélve mindketten az előző estére gondoltak.

– Akkor is. Egyszerűen beköltözhetnék az egyik földszinti irodába.

Cat megrázta a fejét.

– Az egész épületet átvizsgálja egy építészmérnök, hogy megbizonyosodjon arról, nincsenek-e nagyobb problémák a svájcisajt-szerű tetőnél. Egyszerűbb, ha üres az épület. Hamarosan visszatérhetsz a dohos, penészes celládba.

Noah kikerülte a nőt.

– Nem olyan vészes – mondta. Egy padlódeszka tiltakozásul megreccsent alatta.

– Ez a hely egy időzített bomba – erősködött Cat.

– Hé, én sem szidom a te irodádat, ugye?

– Az én irodám egy étkezőasztal a lakókocsiban.

– Nos, akkor sem mutatok rá a hibáira.

– Mint például arra, hogy hiányzik az egyik lába, mert túl keményen dugtál meg rajta? – vágott vissza Cat.

A férfi elpirult. Őszintén elpirult.

– Jézusom, Cat!

– Ó, lazíts, cukorfalat. – Cat Noah fenekére csapott, és elégedetten nézte, ahogy a férfi elugrik a közeléből.

– Catalina – figyelmeztette. – Ha nem lenne öt perc múlva találkozóm, most nagy bajban lennél.

A nő felnevetett, és a lépcső felé lökte a férfit.

– Meztelenül az asztalodra döntenél, hogy megbüntess? – súgta a fülébe, miközben lesétáltak az emeletről.

A férfinak elakadt a lélegzete, és ez Catnek épp elég volt.

– Gonosz vagy. Ördögi nőszemély – motyogta Noah az orra alatt.

– Imádod. Most pedig add ide a kulcsot, és sok szerencsét a találkozóhoz. – Megállt, hogy az irodakulcsot a zsebébe dugja, majd egy gyors puszit nyomott a férfi arcára. – Szia, Noah!

– Még visszatérünk erre az íróasztalos dologra! – ígérte a férfi lefelé menet.

*

Cat vidám hangulatban kanyarodott le az autópályáról a bérelt ház irányába, amit a szülei Gannonnal és Paige-dzsel osztottak meg. Ilyen hatással volt rá a füllentés. Szegény Noah. Fogalma sincs róla, hogy a nő hazudott neki. Vajon meglepte volna? Remélhetőleg annak látja majd az ajándékot, aminek Cat szánja. Köszönetként az együtt töltött időért. A férfi különlegesebb volt számára, mint bárki más a közvetlen családján kívül.

Keserédes érzések öntötték el. Tudta, hogy közeleg a vég. Napokon belül összecsomagol, és elutazik.

A gondolat, a konkrét pillanat vizualizálása arra késztette Catet, hogy beletaposson a fékbe, és megálljon a hófödte leállósávban. Kapkodta a levegőt. Mi a fene ez? Lángoló… fájdalom? Félelem? Megbánás?

Ez csak átmeneti volt. A nő tudta ezt, pont ezt akarta, és világossá is tette.

– Mi a fene bajom van? – motyogta Cat. Lehajtotta a napellenzőt, és a tükörképét tanulmányozta a tükörben. Az anyja mindig tudta, ha valami nincs rendben, és ha Cat nem akart szembenézni Angela King inkvizíciójával, jobb, ha visszanyeri a nyugalmát.

Tudatosan ellazította az arcizmait, elűzve belőlük a feszültséget. Erőltetetten mosolygott. Már majdnem öt éve mosolygott parancsszóra, így elsajátította a kamu őszinteséget.

Újabb mély lélegzetet vett, hogy lelassítsa a szívverését.

– Csak túl sokat dolgoztam. Januárban kiveszek pár hét szabadságot, rendbe szedem magam, és… – És aztán? Átköltözik az ország másik végébe? Távol a családjától? Az otthonától? Noah-tól? – Egek ura! Te némber! Szedd már össze magad – mondta Cat a tükörképének. Felcsapta a napellenzőt, és visszahúzódott az útra. – Minden rendben van. Boldog vagyok. Izgatott. Minden fantasztikus.

*

– Mi a baj? – Ezek voltak az anyja első szavai, Cat pedig rádöbbent, hogy nem olyan ügyes színésznő, mint gondolta.

– Jézusom, anya! Neked is szia – mondta Cat, és csókot nyomott az anyja arcára, mielőtt letekerte a nyakáról a zöld és tengerészkék sálat.

– Ezt keverd meg, és áruld el, mi a baj – parancsolta az anyja, ahogy a tűzhelyen álló fazékra mutatott. Sűrű és pikáns ragu főtt benne.

Cat megragadta a kanalat, és kötelességtudóan munkához látott.

– Semmi baj. Megadnád a receptet? Sara imádná…

Sarával sem fog többet találkozni. Persze, talán az évenkénti kiránduláson, amikor meglátogatja a Hai családot, összefuthatnak, de vajon Catnek jövőre egyáltalán lesz erre lehetősége?

– Ki az a Sara? – kérdezte az anyja, miközben meglocsolta a bébizöldséget a házi vinaigrette-tel.

– Noah lánya.

– Miért olyan a hangod, mintha fuldokolnál, amikor kimondod a nevét?

– Jézusom, anya! Nem tudom.

– Szerelmes vagy belé? – Angela könyörtelen volt.

– Anya!

Az anyja vállat vont.

– Mi az? Az egyik percben még csillagokat látok a szemedben. A következőben meg úgy búslakodsz, mint amikor tizenhárom évesen még nem nőtt meg a melled.

Szerencsére tizenhat éves korában már elég látványos volt, így a jogosítvány megszerzésének éve az egyik legszórakoztatóbb időszaka volt.

– Kedvelem őt. Nagyon – ismerte be Cat. – Sarát is. Jó emberek.

– Hát menj hozzá a fickóhoz.

– Nem a házasság a válasz a világ összes problémájára – érvelt Cat.

– Apádnak és nekem bevált – mutatott rá önelégülten az asszony. – Nézd csak meg a bátyádat és a feleségét.

– Ha már itt tartunk, ők hol vannak?

– Gannon és Paige elvitte Gabbyt a bevásárlóközpontba a Mikuláshoz. Ki akarják próbálni, hogyan reagál a nagyfiúra, mielőtt karácsony este sírógörcsöt kap a kamerák előtt.

A Mikulás ölében ülő kis csöppség Cat ötlete volt. A nézők imádják az ilyesmit.

– Viccesebb lesz, ha sír – jegyezte meg Cat.

– Ha a bátyádra hasonlít, akkor fog – vigyorgott Angela. – Hétéves kora előtt minden évben hisztériás rohamot kapott.

– Azt hiszem, ma este emlékeztetnünk kellene erre – töprengett Cat.

– Már elővettem az összes képet. Az asztalon vannak.

– Ördögi. Tőled örököltem – mondta Cat az anyjának.

Az anyja meglökte a csípőjével Catet, amikor az a zöldbabos szűrőt szedte ki a mosogatóból.

– Most pedig vissza hozzád és Noah-hoz.

Cat hátravetette a fejét, és morogva nézett a plafonra.

– Beszélj, mielőtt apád felébred a szundikálásból, és előtte kell kiteregetned a szexuális életedet.

– Megbántad, hogy nem volt karriered? – kérdezte hirtelen Cat.

– Évekig dolgoztam nagyapád irodájában.

– Igen, de gyerekkorodban mi akartál lenni?

– Műlovagló, könyvtáros, majd tizenévesen gyógytornász.

– Megbántad, hogy nem lettél az?

Angela bedobta a babot a forró víz fölötti szűrőbe, és megtörölte a kezét a fekete farmerje derékszíjába gyömöszölt törölközőbe.

– Úgy érted, megbántam-e, hogy a karrier helyett a családra koncentráltam?

– Igen. Úgy értem.

– Természetesen nem. Te és a bátyád tönkretettétek volna a házat, és felgyújtjátok egymást, ha nem vagyok ott.

– Nagyon vicces.

– Látom az arcodat. Arra gondolsz, hogy választanod kell: karrier vagy szerelem. Miért gondolod, hogy muszáj az egyik vagy a másik mellett döntened?

– Anya, fogalmam sincs, hogyan maradhatnék együtt Noah-val, ha a következő ki tudja, mennyi évben utazgatni fogok.

– Hány hónapot forgatsz egy évben? És az iskola miatt nem keresel épp állandó lakhelyet?

– A csatorna ajánlatot tett nekem – vallotta be Cat. – Egy nagyon jó ajánlatot.

Angela kiemelte a zöldbabot a vízből, és kiürítette a fazekat.

– Milyen ajánlatot?

– Befektetnének az iskolámba. Egy műsort készítenének belőle L. A.-ben. Továbbra is én csinálnám. De a székhelyem L. A.-ben lenne, az idő többi részében pedig utazgatnék.

– Los Angelesben? – Szinte sikított, ezzel pedig mindent elárult. Az anyja nem hallgatta el a véleményét. Így Cat kivárta, amíg a nő elcsitul. – Miről mondanál le, ha elfogadnád az alkut? – kérdezte végül Angela.

– A csatorna szeretne dönteni bizonyos személyzeti kérdésekben. A műsor miatt ők akarják kiválasztani a diákokat, de Marta ebből már nem engedne. A nyugati partra nem gondoltam. Ez nem ideális. De a pénz, amit hajlandóak erre áldozni? Jobb felszerelést jelentene, talán több képzett alkalmazottat. Mindkettő hatással lehet a diákok tanulási élményére.

– És Noah? – faggatta az anyja.

– L. A.-ben élnék, nem lenne tisztességes, ha arra kérném, hogy jöjjön velem, vagy várjon meg.

– Szóval, vagy ez a lehetőség, vagy a párkapcsolatod? – sóhajtott fel Angela. – Azt hiszed, hogy nem lehet mindkettő, de tévedsz. Okosabb vagy ennél, Cat.

– Azt sem tudom, hogy működne-e köztünk a dolog. Úgy értem, annyira különbözőek vagyunk. Van egy gyereke, egy nagyszerű gyereke. De nem tud csak úgy összecsomagolni, és elrepülni velem Texasba, Washingtonba vagy Idahóba.

– Szereted őt? – ismételte meg a korábbi kérdését Angela.

– Jézusom, anya. Nem gondolod, hogy ezt először vele kellene megbeszélnem? – Szereti? Ez lenne az az érzés, ami folyton a mellkasában lüktet? Meg akarta védeni őt a múltjától, mindennap szerette volna megnevettetni, tanácsért akart hozzá fordulni, jó híreket közölni vele. Rá akart támaszkodni, amikor fáradt volt, és több mezítlábas vacsorát főzni vele és Sarával. Ez a szerelem?

– Akarod tudni, hogy mit gondolok, vagy nem?

– Mindenképpen. Mondd el – vágta rá Cat frusztráltan.

– Azt hiszem, az élet csavart labdát dobott neked, és most el kell döntened, hogy belevágsz-e, vagy sem. Keresd meg, mi a két legfontosabb dolog az életedben, aztán találd ki, hogyan tudod legalább az egyiket megvalósítani. Hallgass a megérzéseidre. Senki sem fogja megmondani, hogy mi a helyes döntés.

– Sokkal könnyebb lenne, ha valaki megtenné – morogta Cat.

– Úgysem hinnél neki.

– Igen, nos, ezt tőled örököltem.

– Csak az akadályokat látod. El kell kezdened a megoldásokat keresni. Ha azt akarod, hogy működjön. Bár nem értem, miért nem akarod magadhoz láncolni azt a szexi fickót. – Az anyja sóhajtott egyet. – Tudod, mindig is a szemüveg volt a gyengém. Annyira izgatott voltam, amikor apád megkapta az első olvasószemüvegét. Szerencséd, hogy nem lett aznap este kistestvéred.

– Ó, te jó ég, anya!

Angela elvigyorodott, és rátette a kezét Cat karjára.

– Jól van. Még egy utolsó dolog, aztán befogom a számat. Az őrületbe kerget, hogy a te generációd folyton az egyensúlyról beszél. Nincs magánélet-munka egyensúly. Oké? Érted? Minden az életről szól. Neked is ugyanúgy huszonnégy órád van, mint bárki másnak. Töltsd azzal, amit szeretsz.

Cat elgondolkodva pislogott.

– Hát itt vannak életem női – dörmögte Pete King, ahogy a konyhába csoszogott.

– Szia, apa! – üdvözölte Cat, és egy puszit nyomott az arcára, majd átölelte a derekát.

– A lányod azt fontolgatja, hogy Kaliforniába költözik – jelentette be Angela egy olasz anya vádló hangján.

– Kaliforniába, mi? – mondta az apja, és megvakarta a hasát. – Mi lesz ma vacsorára, angyalom?

Angela rácsapott a kezére.

– A lányod át akar költözni az ország másik végébe, te meg azt kérded, mi lesz a vacsora? Most a családunkról van szó!

– Ki költözik az ország másik végébe? – kérdezte Gannon, ahogy Gabbyvel a karjában és Paige-dzsel a sarkában megérkezett az egyébként is zsúfolt konyhába.

– A húgod!

Gannon meglepett pillantást vetett Catre.

– És velünk mikor akartad közölni? – kérdezte szemrehányóan.

Paige átkukucskált a válla fölött.

– Miért nem nyitunk ki egy üveg bort, és hozunk a lányunknak valami harapnivalót, mielőtt leharapjuk az ikertestvéred fejét? – javasolta.

– Hogy ment a Mikulással? – kérdezte Pete, miközben lecsapott, hogy kiragadja Gabbyt az apja karjából.

– Remekül alakult – vigyorgott Paige. – Úgy üvöltött, mint a sakál, amíg Gannon át nem ugrott a kerítésen, hogy megmentse.

45. fejezet

Egy nap szentestéig

Szenteste előestéjén Noah vendégül látta Merry férfi lakosságának a felét. Cat egy wellnessdélutánt szervezett a nőknek, köztük Sarának, Paige-nek, Angelának, Kathynek és Aprilnek. Kedvesen Mellodyt is bevonta a programba, és a sofőrnek választott Pete Kinggel elindultak, hogy isten tudja, mit csináljanak a hajukkal meg a körmükkel.

– Jól kell kinéznünk, apa. A finálé élőben fog menni – magyarázta Sara az előző este, miközben Cattel együtt manikűröket böngészett a Pinteresten.

Noah tisztában volt a fináléval, és pontosan tudta, hogy mit jelent. A karácsonyi fesztivál megnyitásával járó izgalmat tompította a gondolat, hogy a Cattel töltött idő a végéhez közeledik. Úgy tűnt, Sara elfogadta ezt. Bárcsak Noah is rá tudná kényszeríteni magát, hogy ugyanezt tegye…

A gondolat, hogy egyedül búslakodjon, elég volt ahhoz, hogy egy félszeg meghívót küldjön a férfiaknak, akiket magára hagytak a wellnessnapon.

Gannon hozta Gabbyt és a cannolit. Drake és Henry sört vettek, jó sokat. Jasper kolbászt hozott. Ricky – mert ha Cat volt olyan kedves, hogy a volt feleségét is magával vitte, Noah-nak nem sok választása maradt, kénytelen volt meghívni a volt felesége vőlegényét is – két tucat kaszinótojással, egy üveg vodkával és Mellody híres brownie-jával érkezett.

Noah egy obszcénul nagy adag ropogós csirkeszárnyat rendelt, és a nappali meg a konyha tévéjén főiskolai focimeccseket nézett, miközben körülötte mindenki beszélgetett.

– Ember, de komolynak tűnsz – jegyezte meg Henry, miközben kinyitott magának egy puccos sört. A csípőjét a konyhapultnak támasztotta, és az üveggel Noah-ra mutatott. – Kicsit lehangoló, nem?

– Mi lehangoló? – kérdezte Drake beleszólva a beszélgetésbe, és egy kaszinótojást dugott a szájába.

– Noah már arra készül, hogy mennyire hiányozni fogunk neki.

– És a többes szám alatt Catet érted – javította ki Drake a barátját.

– Nem lehetne, hogy témát váltsunk? – morogta Gannon, és elrántotta Gabby pufók kis kezét a vodkától meg a limonádétól, amit éppen kevert. Noah bárkészlete arra korlátozódott, amit Sara hozott haza a közértből. Szóval kék sportital vagy limonádé… vagy sima vodka.

– Nem mondok semmit – jelentette ki Noah, és feltartotta a kezét.

– Tessék. – Gannon a kezébe nyomott egy poharat. – Idd meg ezt, és ne beszélj tovább.

Noah úgy ivott, mint aki a Szaharában jár.

– Azért nem semmi nő – mondta Jasper, és örömmel hagyta figyelmen kívül Gannon feszengését. – Úgy értem, nehéz lenne nem belezúgni Catbe. Még a feleségem is beleszeretett.

– Nem beszélünk az ikertestvéremről meg arról, hogy bárki is érezne valamit iránta – vágott közbe Gannon.

– Szóval mit fogsz csinálni? – kérdezte Henry Noah-tól.

– Csinálni?

– Tudod, a nagy gesztus. Hogyan fogod elárulni neki, mit érzel iránta, és hogy azt akarod, maradjon, vagy hogy vele szeretnél menni?

– Srácok, egyik sem opció. Nekem itt van az életem, Merryben. Sara itt lakik. Mellody… és Ricky itt vannak. A munkám. Minden.

– Kitalálnánk valamit, ember – ígérte Ricky barátságosan.

– Akkor kérd meg, hogy maradjon – vonta meg a vállát Drake.

– Az egész élete… nos, mindenhol máshol van, csak itt nem. Állandóan utazik. Sokat dolgozik, amikor forgat. És csak egyre elfoglaltabb lesz.

– Igen, még ha úgy is dönt, hogy L. A.-be költözik, nem hiszem, hogy egyhamar lelassítana – jegyezte meg Gannon.

Noah meglepetten pislogott.

– LOS ANGELESBE?

– Ó, a kurva életbe. Miért nem húzzátok ki a fejeteket a seggetekből, és beszéltek végre egymással? – nyögött fel Gannon elkeseredetten.

– Ku. Ku. – Gabby vidáman próbálta kiejteni az első szavát.

– Senki ne reagáljon – parancsolta Gannon. – Csak minden második mondatban használjátok a „kurta” szót, és minden rendben lesz. Legyetek lazák. – Azért megizzadt.

– Mikor döntött úgy Cat, hogy Los Angelesbe költözik? – faggatta Noah. Drake és Henry ugyanolyan meglepettnek tűntek. Ricky és Jasper túlságosan elfoglaltak voltak a fej-fej mellett haladó tojásevő versennyel ahhoz, hogy reagáljanak.

– Nem tudom, ember. Szerintem még nem döntött. Kapott egy ajánlatot. A csatorna azt akarja, hogy ott építse fel az iskoláját, és csináljon belőle egy műsort. – Gannon a nappali ajtaja felé hátrált.

– Nos, most már tényleg nagy gesztust kell tenned – erősködött Drake. – Nem hagyhatod, hogy csak úgy elrepüljön az ország másik végébe, amikor szerelmes vagy belé.

– Nem mondtam, hogy…

Gannon, Jasper és Ricky nevetésben törtek ki.

– Ó, a k… kurta életbe! Olyan aranyos, amikor küzdeni próbálsz ellene – mondta Jasper, és a pultra csapott.

– Rá van írva arra az idióta, kurta képemre, nem igaz? – sóhajtott fel Noah.

– Ó, teljesen.

– Naná, kurtára.

– Aha.

– Ku. Ku.

Akkor Cat miért nem vette észre? Vagy észrevette, csak túlságosan lefoglalja a menekülési stratégia kidolgozása ahhoz, hogy reagáljon?

Noah belekortyolt a második italába. Nem is volt olyan szörnyű. Nem úgy, mint a torkát fojtogató pánik. Szerelmes volt, és a nő, aki fenekestül felforgatta az életét, holnap este kisétál belőle, és soha többé nem jön vissza. Hacsak…

Kihúzott egy széket a reggelizőasztal mellől, és leült.

– Megmentette az életemet. Elárulta nektek?

– Ezt metaforikusan érted? – kérdezte Ricky, miközben egy újabb sört vett elő a hűtőből.

Noah megrázta a fejét.

– Itt volt az árvíz idején. Kihúzta a seggemet a vízből, amikor elmerültem.

– Azt a kurva! Hogy mit csinált?! – Gannon félrenyelte a kolbászt.

Henry elvette tőle Gabbyt, és Drake addig csapkodta a hátát, amíg abbahagyta a köhögést. A maradék kolbászt egy egész vodka-limonádéval öblítette le.

– Azért jött ide, hogy bebizonyítsa a csatornának, ez jobb ünnepi különkiadás, mint valami dekorációs verseny. És ha már itt volt, felmászott valami fickó hajójára, és elkezdte kimenteni az embereket a házakból.

Gannon megrázta a fejét.

– Nekem azt mondta, hogy néhány embert elfuvarozott, nem pedig ténylegesen életeket mentett. A feleségem, a húgom és a lányom miatt fogok fiatalon meghalni. – Nagyot kortyolt a söréből.

– Ezért vagyok én egyedülálló, ember – vágta rá Henry, miközben a csípőjén ringatta Gabbyt.

– Remélem, nem bánod, ha beleszólok – mondta Ricky, és lesöpörte a brownie-morzsákat a pulóvere elejéről. – De ha egy nő betáncol az életedbe, megmenti, aztán megváltoztatja azt, akkor totál megszívtad.

– Ja, ezt kurtára megszívtam – bólintott Noah. – Mi a francot tudnék neki ajánlani, ami jobb, mint L. A.?

– Ha valamelyik seggfej azt mondja, hogy „faszt”, mindannyiótokat megölöm – vágott közbe Gannon. – Nem akarok ilyen kontextusban hallani az ikertestvéremről.

– Senki ne mondja, hogy „faszt” – szólalt meg figyelmeztetőn Henry. – Nem akarom, hogy meggyilkoljanak Noah nagy gesztusa előtt.

– Ne ismételgesd már, hogy „nagy gesztus” – mondta Noah, és felkapott egy újabb vodka-limonádét. Egyre jobb íze volt. És mindegyik egy kicsit jobban tompította a pánikot meg a hányingert.

Megszólalt a csengő.

– Kaja!

Falkaként vonultak az ajtóhoz, halálra rémítve a kézbesítő srácot.

– Tessék, Mr. Yates – mondta a fiú, kétzacskónyi ételes dobozt tartva a kezében.

Noah vendégei lecsaptak rá, és úgy fosztották meg a kajától, mint a keselyűk.

– Köszönöm, Edmund.

– Búcsúbulit tart? – kérdezte.

– Hadd kérdezzek valamit, Edmund. Hívhatlak Edmundnak?

– Anyám is így hív. – A fiú hangja rekedt volt. A kamaszkor sosem bánt kegyesen a tizenéves srácokkal.

– Edmund, ha szerelmes lennél egy gyönyörű nőbe, aki kevesebb mint negyvennyolc óra múlva elhagyja a várost, mit tennél?

– Hát… Talán írnék neki egy dalt?

– Egy dalt?

Edmund bólogatott.

– Jól játszom harmonikán. Szerenádot kell adnom valakinek? Elfogadható áron dolgozom.

– Köszönöm, Edmund. Majd értesítelek.

Noah kifizette a rendelést, és becsukta az ajtót. Feltolta az orrán a szemüvegét, és hallgatta a konyhából kiszűrődő zajokat.

Arra gondolt, hogy mennyire nem szeret kockázatot vállalni. De rengeteg olyan lehetőséget szalasztott már el az életében, amit megbánt. Készen áll arra, hogy Catet is felvegye erre a listára?

46. fejezet

Cat megnyugodott, amikor a széles vállú, varázsujjakkal rendelkező nő bekente valami krémmel az arcát. Úgy érezte magát, mintha maratont futott volna. Teljesen kimerült. Aznap egyeztette Paige-dzsel a végleges forgatási helyszíneket másnapra, felszerelte és letakarta a szuper menő ajándékát Merrynek, és gondoskodott a titkos projektjéről is.

Teddy, a masszőr a hátán és a vállán dolgozott. A körme szép, ünnepi szilvaszínű volt, és az arcpakolás meg a hajmosás után készen fog állni a másnapi forgatásra.

– Ez. A. Legjobb – sóhajtott fel Sara a szoba túloldalán. Új, karamellszínű tincseket kapott a hajába, amitől Noah valószínűleg ki fog akadni, mert sokkal felnőttesebbnek tűnt tőle a lánya. April és ő egyforma vörös csillámos körömlakkot viseltek. Tökéletes a karácsonyi leleplezéshez.

– Mmm – dorombolta Cat anyja, miközben Teddy a lábfejének egy érzékeny pontján dolgozott.

Paige, Kathy és Mellody lelkesen beszélgettek Mellody és Ricky közelgő esküvőjéről.

– Itt minden kész – jelentette ki Varázsujj osztrák akcentussal. – Ne mozduljon.

A nő egy meleg törülközőt tett Cat nyakába, és kisétált az ajtón. Cat a hatékonyságot többre értékelte a barátságosságnál. Különösen akkor, ha az eredmény magáért beszélt. A nőt már halálra kényeztették, és bőven megelégedett azzal, hogy csak üljön.

Rezgett a telefonja az ölében. Fél szemét kinyitva tartotta a mobilt a magasba.

Noah: Ittunk néhány pohárkával.

A mellékelt képtől Cat szája olyan széles mosolyra húzódott, hogy megrepedt az arcmaszkja, és az antioxidánsokkal teli pakolás az ajkára csúszott. Gabby egyik zoknis lába kilógott a dohányzóasztal alól, akárcsak Drake alsótestének nagy része. Gannon tátott szájjal aludt a kanapén, miközben a vigyorgó Henry gondosan teleragasztotta az arcát matricákkal. Ricky vagy táncolt a tévé előtt, vagy valamilyen rohamot kapott.

Cat gyorsan készített egy szelfit, és visszaküldte.

Cat: Engem lefoglal a szépítkezés.

Noah: Időpocsékolás. Már így is gyönyörű vagy. A legszebb. Az majonéz?

Cat: Nem majonéz. Hanem valami nagyon drága és francia hangzású.

Noah: Említettem már, hogy ittam néhány pohárkával?

Cat: Talán mondtál valami hasonlót.

Noah: Valószínűleg holnap meg foglak kérni, hogy maradj, még akkor is, ha tudom, hogy nemet fogsz mondani. De mivel én utálom a meglepetéseket, úgy gondoltam, figyelmeztetlek. És alkoholt is ittam.

Cat nem tudta, mit válaszoljon. A férfi kötődni kezdett hozzá, ahogy attól a nő korábban tartott. És a fenébe is, nem ő volt az egyetlen ebben a viszonyban, aki így járt. Cat szerette Noah mogorva kiszámíthatóságát. A szexi, stréber szemüvegét. A lánya iránti rendíthetetlen odaadását. A törekvését, hogy mindenkinek segítsen.

Mégis mi a fenét kéne most tennie?

*

Mire a wellnessező banda Noah bejárati ajtaja elé gurult, mindannyian kisimultak. Kiszálltak a terepjáróból, és felsétáltak a verandára. Az immár nagyjából józan Noah lelkesen nyitott ajtót.

– Hölgyeim!

Cat megpaskolta a férfi arcát, miközben besétált mellette az előszobába. A nappali tele volt férfiakkal. Alvó férfiakkal. Gabby Gannon ölében ült, és boldogan nézte, ahogy hátborzongató bábuk énekelnek a tévében, miközben az apja horkolt.

– Ó, te jó ég… – sóhajtotta Paige. – Úgy tűnik, nagy napotok volt. – Felemelte Gabbyt, és csókot nyomott Gannon homlokára.

Gannon magára húzta a feleségét.

– Hé, itt van az ikertestvéred is – jelentette be Cat, és úgy tett, mintha öklendezne.

– Ez semmi ahhoz képest, amit ma végig kellett hallgatnom – ásította Gannon. – Gyerünk, feleségem. Menjünk haza, és csináljunk csúnya dolgokat egymással.

– Kuuua – csilingelte Gabby, és összecsapta a kezét.

– Mit mondott az előbb az édes kislányom? – kérdezte Paige élesen.

– Azt, hogy kurta – vágta rá Drake, és felkapta a fejét a párnáról.

– Nyilvánvalóan – értett egyet Henry a padlón ülve.

– Határozottan nem azt mondta, hogy „kurva” – jelentette ki Ricky.

Jasper sípcsonton rúgta a férfit.

– Aú!

Cat elfojtott egy nevetést, és figyelte, ahogy Noah megpróbál nem kiborulni Sara haja miatt.

A buli véget ért, és mindenki távozott, amíg kettesben nem maradtak.

Noah átkarolta Cat vállát, miközben intett a távozó Sarának, Mellodynak és Rickynek. Mire Mellody kocsijának fényszórói kigyulladtak, Noah már visszarángatta Catet a házba.

A férfi megcsókolta, és a nő édes ízt érzett rajta.

– Nem gondolod, hogy beszélnünk kellene? – kérdezte Cat.

– Majd később beszélünk. – Lehajolt, a vállára dobta a nőt, és elindult a lépcső felé. Cat felsikoltott, ahogy a férfi felfelé kocogott, és a válla minden egyes lépésnél a nő gyomrába mélyedt. Nem túl elegánsan, de annál nagyobb lelkesedéssel dobta a matracra.

Cat nevetve pattant egyet a párnákon.

– Hány pohárral ittál?

– Miért? – kérdezte Noah, miközben lerúgta a papucsát, és lehúzta a pólóját.

– Mert vannak szabályok, amelyek tiltják, hogy kihasználjuk a partnerünket, amikor az részeg – emlékeztette Cat.

– Te egy nagyon jó ember vagy, tudod? – tette fel a kérdést Noah, miközben kigombolta a farmernadrágját.

Cat az ajkába harapott, ahogy a nadrág kissé lecsúszott a férfi csípőjén, megmutatva azt az izmos V alakot, amit imádott harapdálni.

– Nos, tényleg nagyszerű vagyok – értett egyet.

– Nem csoda, hogy szerelmes vagyok beléd – mondta könnyedén Noah.

Cat meglepetten pislogott.

A férfi a fenekén kissé lecsúszott farmernadrágban sétált oda a komódhoz. Lendületesen kihúzta az egyik fiókot, és elővett belőle egy gyufásdobozt, aztán meggyújtotta a tükör előtt álló két gyertyát.

– Noah. – Cat halkan ejtette ki a nevét, nem is tudta, mit mondhatna vagy kellene mondania a továbbiakban.

– Vicces, hogy az ember végigmegy az életén, a lehető legóvatosabb, betartja az összes szabályt, aztán BUMM! – Bedugott valamit a konnektorba, mire a padló világítani kezdett. Karácsonyi fényeket fűzött fel minden bútorra és a padlóra, végig a szobában. – Mindegy is. – Beakasztotta a hüvelykujját a farmerjébe, és letolta a combján. – Holnap meg foglak kérni, hogy maradj. És előre szólok, mert szeretném, ha jól átgondolnád a dolgot.

Elég jól kivehető merevedése volt a karácsonyi világítás lágy fényében is.

Noah felmászott hozzá az ágyra. Cat érezte, hogy elakad a lélegzete a gyönyörű férfi láttán, aki szereti őt, és a testét az övével borítja be. A súlyával a matracba nyomta a nőt.

– Ma este vagy meggyőzlek, hogy maradj, vagy olyan emléket adok, amit sosem felejtesz el.

– És tönkreteszel más férfiak számára – találgatott Cat.

– Azt is – mondta Noah, és a kezébe fogta a nő állát.

– Szeretlek, Catalina King. Nem akartam, hogy így legyen, és fogalmam sincs, hogyan történt. De bolond lennék, ha hagynám, hogy csak úgy elsétálj.

Végre befogta a száját, és munkához látott, lágy csókokat hintve a nő ajkára, orrára, szemhéjára. Együtt vették le a nő felsőjét, majd a nadrágját. A férfi végigsimított Cat masszírozott, olajozott testének minden egyes centiméterén, és olyan félelmetes vágyakat ébresztett benne, hogy Cat azt kívánta, bárcsak elfelejthetné őket.

A melltartója mintha szétfoszlott volna, a bugyija elpárolgott, aztán a bőrük összesimult. A férfi a homlokától a lábujja hegyéig végigcsókolta a nő testét, nem kapkodott, annak ellenére, hogy a nő többért könyörgött, és annak ellenére, hogy a farka lüktetett a vágytól. Csiklandozta és ingerelte a nyelvével, addig simogatta a redőit, amíg a nő meg nem remegett, és a lélegzetelállítóan gyönyörű orgazmus eluralkodott a testén. Olyan volt, mintha a nap kelt volna fel benne, apránként elárasztva őt a fényével.

Amikor a nő megmozdult, hogy átvegye az irányítást, hogy viszonozza a férfi érintését, Noah a feje fölött összefogta a csuklóját.

– Csak élvezd.

Ezúttal engedelmeskedett a parancsnak. Testének minden sejtje bizsergett, felkészülve az újabb orgazmusra.

A férfi elhelyezkedett a lábai között, lustán felhúzott egy óvszert, majd megállt, hogy Cat mindkét mellét megsimogassa, amíg a nő ismét vonaglani kezdett. Tehetetlenül, sebezhetően, a józan eszétől megfosztva tárult fel a férfi előtt, a csípője mozgatásával csábítva őt.

Amikor úgy érezte, hogy belehal, ha a férfi nem csúszik a testébe, könnyes szemmel könyörgött neki, hogy töltse ki. És a férfi megtette. Egy lassú lökéssel elmerült benne. Egészen. Teljesen. Egyesültek. A teste felismerte, hogy a férfi a része.

És a csúcs ismét közeledett hozzá.

Lassan, lustán körözött a csípőjével. Ez nem az a gyors, vakmerő szex volt, amit korábban annyira szeretett. Ez a szerelem fizikai megtestesülése volt. Imádták egymást. Eddig felfedezetlen magasságokba röpítették a másikat.

Könnycseppek gördültek ki Cat szeméből a gyönyörűségtől. És az az okos szemétláda tudta, hogy ezt a pillanatot soha nem fogja elfelejteni. A kapcsolatuk örökre vele marad. El fog élvezni, felrobban körülötte, mint egy szupernóva, és soha nem tud majd továbblépni.

A combjával megszorította a férfit.

– Noah. Várj!

A férfi azonnal megállt, mozdulatlanná dermedt, mint egy szobor, még akkor is, amikor a farka tiltakozásul megrándult benne.

– Mi a baj? Fájdalmat okoztam?

A nő megrázta a fejét.

– Ha azt akarjuk, hogy ez legyen a világtörténelem legemlékezetesebb szexuális élménye, azt szeretném, hogy bennem élvezz el.

– Amit csak akarsz – értett egyet Noah.

– Óvszer nélkül.

A férfi teste megfeszült.

– Biztos vagy benne? – Rekedt volt a hangja.

Cat soha nem csinálta óvszer nélkül. Tizenhat éve élt aktív szexuális életet, de soha nem szexelt koton nélkül.

– Biztos vagyok benne. – Igazat mondott. Azt akarta, hogy ezúttal semmi se legyen közöttük.

Noah az egyik karjára támaszkodva óvatosan kicsúszott belőle. A nő hallotta, ahogy leveszi magáról az óvszert. Érezte, ahogy a férfi a bejáratához helyezkedik. Most már csak a forróság volt köztük.

– Tényleg biztos vagy benne? – kérdezte újra.

– Határozottan – lehelte a nő.

És ezzel a megerősítéssel Noah egyetlen gyönyörű lökéssel újra belé hatolt.

Együtt kiáltottak fel, és Cat belekapaszkodott a férfiba, amikor az mozogni kezdett benne. Másképp, mint korábban. Sokkal jobban.

Noah felnyögött, és a nő tudta, hogy ő is ugyanazt érzi. A kapcsolatot, ami elől talán elrejtőzött, amit figyelmen kívül hagyott, de nem tagadhatott, így nem.

A férfi lassú, kimért mozdulatokkal mozgott benne, amitől a nő elvesztette az eszét. Sodródott az árral, és hagyta, hogy Noah egyre közelebb és közelebb repítse a naphoz.

Sötét, szerelmes ígéreteket suttogott a fülébe. Cat a férfi vállába vájta a körmeit, amikor az orgazmus utolérte.

– Noah!

– Itt vagyok. Veled vagyok – ígérte a férfi.

Kitárt karral adta át magát a nap sugarainak, hagyta, hogy lángoljon benne, amíg biztossá nem vált, hogy mindketten elégnek. Azonban a férfi ott volt vele, és a testében élvezett el. Hullámról hullámra, mohón, kétségbeesetten találkoztak egymással.

47. fejezet

Cat fel-alá járkált a kamerák előtt, nem törődve a Hangosító Srác, Eddie szórakozott pillantásaival.

– Nyugi, kicsim – mondta Drake, és egy üveg vizet nyomott a kezébe.

– Kurvára ideges vagyok. Mi van, ha nem tetszik nekik? És mi a fenének kell ezt lefilmeznünk? – Aggódó pillantást vetett a háta mögé oda, ahol Noah és néhány tucat helyi lakos nevetgélt meg viccelődött a kávés és sütis asztal körül.

– Imádni fogják. Hihetetlen! – ígérte Drake.

– És le kell filmeznünk, mert aranyat ér, Cat – mondta Paige, és együttérzőn mosolygott a sógornőjére. – Ha nem lettél volna ilyen figyelmes és csodálatos, akkor az egészet a szőnyeg alá söpörhetnénk.

– Ez sokat segít. Köszönöm – vágta rá Cat.

Paige a vállára tette a kezét.

– Minden rendben lesz. A második meglepetésed pedig kamera nélkül lepleződik le. Úgyhogy talán inkább amiatt kellene aggódnod.

– Most már duplán pánikolok – kortyolgatta Cat a vizét, aztán hagyta, hogy Archie megigazítsa a rúzsát, és a kamerák kedvéért ragyogó mosolyt erőltetett az arcára. – Essünk túl ezen a szarságon.

– Ez az! – Drake a vállára csapott.

Megkeresték a kijelölt helyüket, és Cat azt kívánta, bárcsak valahol máshol állhatna ennél a különleges leleplezésnél. Például a nőgyógyásza rendelőjében. Vagy az esküdtszéken. Eddig jó ötletnek tartotta, a város hagyományainak és erejének szimbólumaként tekintett rá. Most viszont hülyeségnek tűnt. Totális hülyeségnek. És utálni fogják. Valószínűleg elégetett karácsonyi süteménnyel fogják megdobálni. A legnagyobb sértés.

– És csapó!

Cat automatikusan félretette a kételyeit, és magára öltötte a bájos műsorvezető szerepét.

– Amikor Merry elvesztette a karácsonyfáját, azt a nyolcvanéves fenyőt, amelyet az elmúlt öt évtizedben minden karácsonykor feldíszítettek, tudtuk, hogy meg kell találnunk a módját, hogyan pótoljuk.

Drake átvette a szót, miközben Cat Noah-ra meredt. Leginkább a férfi reakciója miatt aggódott. A hagyományok fontosak voltak a számára. Remélhetőleg nem fogja sértésnek venni a gesztust.

– Bemutatjuk Merry új karácsonyfáját, amit a következő ötven évben feldíszíthet a város. – Cat előadása határozott volt, még akkor is, ha a gyomra görcsbe rándult az idegességtől. A darusofőr tökéletesen végrehajtotta a ponyva lerántását, felfedve az alatta lévő meglepetést.

A tömeg felhördült, spontán tapsban tört ki, és Cat figyelte, ahogy Noah eltakarja a száját a kezével. Senki sem nevetett, és senki nem dobálta meg karácsonyi süteménnyel.

A bronzszobor közel nyolc méter magas volt, kanyargós fémcsavarjai egy tökéletes formájú örökzöld ágaira emlékeztettek. Büszkén és erősen emelkedett a levegőbe, gyökerei szilárdan a földbe mélyedtek, miközben az ég felé nyúlt.

A megbízott fémipari cég kitett magáért. Gyönyörű volt, erős és abszolút tökéletes.

– Noah! – kiáltotta Cat. – Ide tudnál jönni, kérlek?

A férfi hátranézett a válla fölött, mintha arra számított volna, hogy egy másik Noah is áll mögötte. Cat magához intette az ujjával, ő pedig engedelmeskedett. Vonakodott, mint mindig, amikor arról volt szó, hogy kamera elé álljon; zsebre dugta a kezét, de zöld szeme csillogott az örömtől.

– Megtennéd nekünk azt a szívességet, hogy megnyomod ezt a gombot? – kérdezte Cat, átnyújtva neki a vékony távirányítót.

A férfi a kamerákra nézett.

– Öhm, persze. – Kesztyűs ujjával ügyesen rábökött a gombra, mire a tömeg éljenzésben tört ki, ahogy a szobor világítani kezdett.

A fém felületét apró fények ezrei tarkították, és ettől úgy tűnt, mintha csillagokból készült volna. Éjszaka nagyon látványos lesz.

– Remélem, tetszik – mondta Cat halkan. Egyenesen Noah-hoz beszélt, de mindenki más reagált rá. Megrohamozták őt és Drake-et, az egész város meg akarta ölelni őket. Több tucat ember nevetett, és mondott köszönetet nekik.

A kamerák óvatosan közelítettek, hogy megörökítsék a pillanatot.

– Kész! – kiáltotta Paige. – Készítsük elő az interjúkat. – Ezúttal a stáb ujjongott.

Cat megszökött a tömeg elől, és belekarolt Noah-ba.

– Van egy perced? – súgta a fülébe.

– A világ összes ideje a tiéd… legalábbis az éjszaka végéig – felelte Noah halkan.

– Mutatnom kell neked valamit. – A nő a fa túlsó oldalára vezette a férfit, távol a tömegtől, a kameráktól és a stábtól.

Végigfuttatta az ujját az egyik görbe ágon, és megtalálta, amit keresett.

– Tessék. Olvasd el ezt – mondta, és az ághoz kísérte a férfit.

Noah odahajolt, és a homlokát ráncolva nézte az apró betűket.

– A fiúnak, aki fényről álmodott – olvasta fel hangosan.

Cat az ajkába harapott, és figyelte, ahogy több ezer érzelem suhan át a férfi arcán. Noah zöld szeme könnybe lábadt a szemüvege mögött.

– Nekem? – suttogta, miközben az ujjával végigsimított a vésésen.

A nő bólintott, mert nem bízott a hangjában.

Noah levette a szemüvegét, és megtörölte a szemét.

Cat megköszörülte a torkát.

– Egy másik fát akartunk ültetni. De rossz volt az időzítés, és azt akartam, hogy legyen valami több. Valami, amire örökké számíthatsz.

– Maradj – mondta a szoborra meredve, mielőtt a tekintetét a nőre fordította. – Maradj itt, Cat. Építsünk közös otthont. Családot. Amit csak akarsz. Maradj itt.

Cat szóra nyitotta a száját, és tett felé egy lépést.

De Jayla már a szobornál sertepertélt.

– Gyerünk, King! Szükségünk van Noah-ra egy négyszemközti beszélgetéshez, és készítenünk kell néhány képet rólad meg Drake-ről a fa előtt.

– Igen, egy pillanat…

– Cat! – kiáltotta Paige. – Van egy kis gondunk.

– A francba… Noah. Erre később visszatérünk.

Otthagyta a férfit a fája mellett.

*

Cat talált egy buborékot, egy csendes zugot a park hangos, ünnepi nyüzsgésében. Közeledett az éjfél, de a zenekar nem lankadt. Ahogy a tömeg sem. Már órákkal ezelőtt fel kellett volna oszlania, hogy a családok hazamenjenek, aztán korán reggel megünnepeljék a Mikulás látogatását. De ehelyett mindenkit elfogott az ünnepi hangulat, és élvezték a bulit Merryben.

Még néhány perc.

Csak még egy forró csokoládé.

Még egy tánc.

Tömegével érkeztek a látogatók. Annál is többen, mint amire Cat számított, pedig nagyon magas elvárásai voltak. Látták a műsort, vagy gyerekként jártak Merryben, vagy minden évben itt töltötték az ünnepeket. Családok ezrei hallgatták a karácsonyi dalokat, a gyerekek a Mikulás ölében ültek, a felnőttek alkohollal dúsított forró csokoládét kortyolgattak, miközben a kicsik a Mikulás falujában kanyarogtak az akadálypályán.

A hó, amely a fények meggyújtása alatt kezdett el esni, fehérbe borította a parkot. Az új nap, az újrakezdés ígéretét hordozta magában.

Megcsinálta. Pontosan azt, amit elhatározott, és még annál is többet.

Cat végigsimított a bronzszobron. Sima és hideg volt az érintése, de erős. Évtizedekig itt fog állni. A közösség részévé válik. Ide tartozik, jelképez valamit. Cat érezte, hogy megint összeszorul a torka.

Az egész családja egy pad körül csoportosult. Nonni az alvó, kockás takaróba bugyolált Gabbyt tartotta a kezében. Gannon átölelte a felesége derekát, és mélyen a szemébe nézett, miközben a zenére ringatóztak, és Catet szíven ütötte az a feltétel nélküli, nyers szeretet, ami belőlük sugárzott. A szülei, akik csak egy lépéssel álltak távolabb, úgy karolták át egymást, mint a tinédzserek, és nagyon elégedettnek tűntek.

Sara és April elszaladtak mellette, és Cat látta, hogy perecet tartanak kesztyűs kezükben. Az osztálytársaik vihogva követték őket. Sara integetett, és puszit dobott Catnek.

Aztán ott állt Noah, zsebre dugott kézzel, és csendben figyelte a nőt a fa másik oldaláról. Olyan erős vágy söpört végig rajta, hogy Cat úgy érezte, mintha a szíve is megrepedt volna.

Szóval ez a szerelem. Hát nem nevetséges, hogy most tudta meg?

Mikor változott meg minden? Mikor lett a nagyra törő céljaiból ez? Szűk baráti kör. Összefonódó gyökerek. Család. Közösség.

Noah lassan megkerülte a fémszobrot. Cat visszatartotta a lélegzetét. Legszívesebben a karjába vetette volna magát, hogy a mellkasához szorítsa az arcát. De beszélniük kellett. Annyi mindent el kellett mondaniuk egymásnak.

– Megcsináltad – mondta Noah a zenekar és a táncparkett felé biccentve, ami még mindig tele volt a télikabátba és csizmába öltözött párokkal. Az emberek a Jingle Bell Rock egy különösen energikus verziójának ütemére pörögtek, és hangosan nevettek.

A nő halványan elmosolyodott.

– Én megmondtam.

– Most kellene az orrom alá dörgölnöd, hogy kételkedtem benned – felelte Noah, és a csizmájával megbökte a nő csizmáját.

Cat keresztbe fonta a karját a mellkasán, hogy ne ugorjon a férfi karjába.

– Ó, hagyom, hogy az eredmények magukért beszéljenek. Ettől a hitetlenkedők még nagyobb seggfejnek érzik magukat.

A férfi melegen és kedvesen mosolygott, Cat pedig elolvadt tőle.

– Azt mondtad, képes vagy csodát tenni, de nem hittem neked. Még azután sem, hogy megmentetted az életemet. – Noah kinyújtotta a kezét, megragadta a nő csuklóját, és magához húzta.

Cat körülnézett.

– Közönségünk van – suttogta.

– Engem nem zavar. Plusz valamit el kell mondanom neked, és biztos akarok lenni benne, hogy hallasz.

Cat az ajkába harapott, szíve a torkában dobogott.

– Noah, el kell mondanom…

– Cat. Azt akarom mondani, hogy tökéletes vagyok a számodra. Engem keresel. Tudom, hogy ez őrültség. Tudom, hogy nem erről volt szó. De egész életemben bánnám, ha hagynám, hogy elsétálj. Maradj itt. Vagy veled megyek. Bár az logisztikailag sokkal bonyolultabb lenne. Sarának, Mellodynak, Rickynek, Aprilnek és a szüleinek is velünk kellene jönniük. De megtalálom a módját, Cat.

– Noah…

– Ne mondj nemet. Mióta beléptél az életembe, elkezdtem igent mondani, és ez olyan átkozottul jó érzés.

– Noah, hagyd abba. – Cat felemelte kesztyűs kezét. – Mutatnom kell neked valamit.

48. fejezet

–Elhurcolsz valami privát helyre, hogy ne a város előtt törd össze a szívemet, ugye? – faggatta Noah, miközben Cat a kezénél fogva felhúzta a lépcsőn az irodájába.

– Ne legyél ilyen drámai – sóhajtotta, és előhúzta a zsebéből a kulcsot. Beledugta a zárba. – Most pedig mondd meg, mennyi az idő.

Noah türelmetlenül az órájára pillantott.

– Mindjárt éjfél.

– Megteszi. Boldog karácsonyt, Noah. – Cat kinyitotta az ajtót, és félreállt.

Noah a homlokát ráncolta, majd a villanykapcsolóhoz nyúlt, amikor átlépte a küszöböt.

– Mi a fene? Azt hittem, hogy a tetőt újítod fel.

A nő a saját pénzéből újította fel az irodát a lyukas plafontól kezdve a nyikorgó padlóig. A lecsiszolt és újrafestett padló mély karamell színben csillogott. Egy hatalmas szőnyeget terítettek rá Drake új kollekciójából. A falakat mély tengerészkékre festették, a vállmagasságig érő lambéria sötét színt kapott, hogy passzoljon az íróasztal mögötti beépített bútorokhoz.

A nagy diófa íróasztal volt Cat büszkesége és öröme. Ő maga készítette, persze Gannon irányításával. Egyszerű, klasszikus, tartós. Akárcsak a férfi, aki mögötte ül majd.

Noah tátott szájjal járta körbe a helyiséget, felemelte a csecsebecséket, és végigsimított az új fabútorokon.

– Hogyan? Hogyan csináltad ezt az egészet?

Cat megvonta a vállát.

– Csodatevő vagyok, emlékszel?

A férfi arca felragyogott.

– Egy új kávéfőző?

Cat felnevetett. Persze hogy Noah-t a hétköznapi, funkcionális dolgok nyűgözték le.

– Nem hiszem el, hogy ezt tetted.

– Neked csináltam – tette hozzá Cat. – Érted tettem.

A férfi az íróasztal mögé lépett, és a tenyerével végigsimított a csillogó felületen, mielőtt belesüppedt a bőrfotelbe.

– Ez már túl sok.

– Ez lett volna a búcsúajándékod – mondta Cat nagyot nyelve.

Látta a férfi tekintetén átsuhanó fájdalmat, de folytatta:

– Miután elkezdtük… megismerni egymást… – Megrázta a fejét, és próbálta eltüntetni a torkában keletkezett csomót. – Én csak… Te vagy a legjobb ember, akit ismerek. Keményen dolgozol, nagyon igyekszel. Mindent helyre akarsz hozni és mindenkit meg szeretnél védeni. Száz különböző irányba indulhattál volna el az apád miatt. De te lettél a csendes, megbízható hős, és én azt akartam, hogy legyen valami igazán, igazán nagyszerű az életedben, mielőtt összepakolok, és elhagyom a várost.

– Mielőtt továbblépsz – tette hozzá Noah halkan. A férfi egy tollal babrált, amit a nő az íróasztalon hagyott.

Cat bólintott.

– Igen. De valamikor útközben megszűnt búcsúajándéknak lenni. Rendes ajándék lett belőle.

– Rendes ajándék?

– Fogd be, Noah. Nem vagyok jó ebben, és ha folyton félbeszakítasz, sokkal rosszabbul fog elsülni.

A férfi felemelte a kezét.

Cat ismét megköszörülte a torkát. A toronyóra éjfélt ütött, és minden egyes harangszót meghallgattak. Tisztán és édesen csengett. És a tizenkettedik ütésre Cat meghallotta a For Old Acquaintance távoli hangjait.

– Azt próbálom kinyögni, hogy szeretlek, és el akartam mondani, de azt nem akartam, hogy kötődj hozzám, hogy fájdalmat okozzak neked. A csatorna felajánlott egy új műsort, ha az iskolát Los Angelesbe költöztetem.

Noah válla meggörbült.

– Tudom. Gannon elmondta.

Cat feltartotta a kezét.

– Tudod, mennyire szeretném azt az iskolát.

Noah bólintott.

– Szóval el tudod képzelni, mennyire szerethetlek, mert ma reggel visszautasítottam őket. Ha választanom kell közted és az iskolám között, akkor téged választalak. Majd kitalálok valamit. De nem hagylak faképnél sem téged, sem Sarát, sem ezt a röhejesen ünnepi hangulatú várost.

– Miről beszélsz, Cat?

– Azt mondom, hogy téged választalak. Te vagy a valóra vált álmom, nem pedig valami tégla és habarcsépület. Nem egy újabb tévéműsor. Téged akarlak, mindennél jobban. Megtanítottad, hogy nem baj, ha rátámaszkodom valakire, és észre sem vettem, milyen erősen támaszkodom rád.

– Rám mindig számíthatsz, Cat.

– Szeretlek. Kurvára szeretlek, és ha nem viszonzod most azonnal, akkor az új irodádban fogok meghalni, és itt kísértelek majd életed hátralévő részében. – Könnybe lábadt a szeme, és attól tartott, hogy soha nem fogja tudni abbahagyni a zokogást.

– Cat. – Noah ellökte magát az asztaltól, és felállt.

– Mondd ki, Noah. – Úgy reszketett, mintha földrengés rázta volna meg a testét.

– Fogd be, Cat! – Noah benyúlt a zakója zsebébe, és egy vékony, összehajtogatott papírköteget vett elő belőle. – Először is: tessék!

– Mi ez? – Cat kihajtogatta a papírokat. – Ó, istenem! – Nem kapott levegőt. Még gondolkodni sem tudott.

– Ez Merry pályázata, hogy az iskola jövőbeni helyszínéül szolgáljon.

– Azt látom – mondta Cat, és a hangja tele volt érzelmekkel. Pislogott, amikor a látása elhomályosult.

Noah mély levegőt vett.

– Tökéletesek vagyunk a számodra, Cat. Pontosan az, amit keresel. Az épületünk is megvan hozzá.

– A régi gimnázium. – Cat vakon bólintott, és nem mert a férfira nézni, miközben könnybe lábadt a szeme.

– Nem kell, hogy az egyiket vagy a másikat válaszd. Azt akarom, hogy mindent megkapj. Itt. Velem.

A nő a férfi karjába vetette magát, aki annyira meglepődött, hogy nekiesett az íróasztalnak. Cat hangosan zokogott, de nem érdekelte.

Noah átkarolta, és magához szorította.

– Bármelyik pillanatban felébredhetek, és rájövök, hogy ez az egész csak álom.

Cat megrázta a fejét, és megérintette az arcát.

– Ó, ez a valóság. Ígérem.

A férfi végigsimított a hátán a nagy, meleg tenyerével.

– Mivel érdemeltem ki azt a szerencsét, hogy Cat King karácsonykor az én vállamon sírjon?

Cat csuklott.

– Hát, ne szokj hozzá, oké?

Noah felemelte a nő állát, hogy a szemébe nézzen.

– Szeretlek, Catalina.

A nő szipogott, ahogy a könnycseppek forrón hullottak az arcára.

– Annyira szeretlek, Noah!

A férfi felemelte, és addig pörgette, amíg beleszédült. Az ablakon túl piros és zöld fények táncoltak, ahogy a főutca ünnepelt.

– Valószínűleg feleségül kell venned – szólalt meg a nő.

– Azt hiszem, ezt meg tudom oldani – cukkolta Noah.

– Hogyan fog ez működni? – kérdezte Cat, megragadva Noah kezét. Több száz kérdésre kellett válaszolniuk. Hol fognak élni? Még egy éve volt a szerződéséből a csatornával. Hogyan fog ennek eleget tenni? Fel kell adnia a hírnevét?

– Vannak lehetőségeink – ígérte Noah. – Az a fontos, hogy felmérjük az előnyöket, illetve a hátrányokat, azután…

– Olyan dögös vagy, amikor felelősségteljesen viselkedsz.

– Az a lényeg, hogy meg fogjuk oldani. Hajlandó vagyok bármit megtenni, Cat. Ebbe beletartozik az is, hogy veled együtt utazom, ha azt akarod, hogy ott legyek. Vagy összeköltözhetünk Brooklynban, és megoszthatjuk az időnket a nagyváros és Merry között. Majd kitaláljuk, mi a jó nekünk.

– Mi van Sarával? Beszélnünk kellene vele…

Végszóra megcsörrent a telefon Noah zsebében. Elővette, és felemelte.

Sara Yates kereste.

– Igenre számít – tájékoztatta Noah.

Cat kikapta a kezéből a telefont.

– Mit csinál a leendő mostohalányom ilyen későn ébren karácsony este? – ripakodott rá.

Sara fülsiketítően felsikoltott.

– Itt marad! – kiáltotta.

Cat a telefonon és az iroda ablakán keresztül is hallotta a tömeget. Az ablakhoz rohant, magával rántotta Noah-t, és felhúzta a redőnyt.

Az utcán ott állt Merry lakosságának nagy része és Cat stábja.

Sara középen integetett a King családdal körbevéve. Egy harmonikás az I’ll Be Home for Christmas dallamát játszotta.

Cat visszaintegetett, miközben patakokban folytak a könnyei. Noah kirántotta a kezéből a telefont, és lehúzta a redőnyt.

A férfi a kezébe fogta az arcát; abba az erős, kedves, rátermett kezébe. Ez a csók mindent magában hordozott. Gyengéd volt, és birtokló. Édes és ámulatra méltó. Cat ott volt, ahol lennie kellett. Annak a férfinak a karjában, aki hitt benne.

Noah hátrahúzódott, és hüvelykujjával végigsimított a nő nedves arcán.

– Boldog karácsonyt, Cat!

Epilógus

–Tedd le az ecsetet, különben el fogunk késni – figyelmeztette Noah. Kikapta az ecsetet Cat kezéből, és épp meg akarta csókolni, amikor a nő szóra nyitotta a száját, hogy panaszt emeljen.

– Már csak egy fal van hátra – tiltakozott, és az ecsetért nyúlt, amit a férje a feje fölé emelt.

– Harminc perced van, hogy lezuhanyozz és átöltözz.

– Hiányzik a stylist és a sminkes – sóhajtott Cat.

– Pár hónap múlva visszakapod őket – mondta Noah, miközben levette róla a festékfoltos pólóját. – De egyelőre ötvenöt fiatal nő vár rád, hogy bölcs szavakkal küldd ki őket a nagyvilágba.

Cat átkarolta Noah nyakát. A férfi kötelességtudóan bevitte a fürdőszobába. Behajolt a zuhany alá, és megnyitotta a csapot.

– Hol vannak a fiúk? – kérdezte Cat.

– Sara és a szüleid kint szórakoztatják őket… vagy legalábbis próbálják megakadályozni, hogy felgyújtsák a házat. Gannonnal és Paige-dzsel az iskolában találkozunk.

– Nonni is ott lesz?

Noah kigombolta a nő farmer rövidnadrágját.

– Nonni is ott lesz – ígérte meg.

– Mi van az anyukáddal?

– Éppen fodrásznál van, majd ott találkozunk vele. Ideges vagy?

– Nem – válaszolta a nő. – Igen. Talán? Izgatott vagyok. Nagyon, nagyon izgatott. El sem hiszem, hogy eljutottunk idáig.

– A King Technikum első végzős osztálya. Ez hatalmas dolog. Nekik és neked is. – Noah megfogta az állát. – Azt hiszem, megengedheted magadnak, hogy délutánra kivegyél egy kis szabadságot a jelenlegi projektedből, és sütkérezz egy kicsit a sikeredben.

Cat a válla fölött az új lakosztályukra nézett. Átvette a hatalmat a ház harmadik szintjén, egyetlen nagy szobává nyitotta össze a helyiségeket, egy tágas fürdőszobával és két óriási gardróbbal. A padlót fehérre festette, és épp a vakolt és vakolatlan falfelületeken dolgozott. Az ágynemű és a díszpárnák adtak színt a helyiségnek, amiket egymásra halmozott a magas háttámlájú franciaágyon. Minden ablakban növények, az alacsony polcokon pedig gondosan elrendezett könyvek és fényképek sorakoztak. A kandalló készen állt a hűvös őszi éjszakákra. Minden békét sugárzott.

Kivéve, amikor a gyerekek és a macskák – Felipe egy este a barátnőjével jelent meg, és azóta sem mentek el – beosontak…

Sara és az ikrek egy emelettel alattuk laktak. És mindig aludt valaki az egyik vendégszobában.

Cat otthon volt. Talán soha nem fog a végére érni a házzal kapcsolatos terveinek, de minden egyes festés, minden új készülék, minden kibontott fal még inkább a sajátjává tette a házat. És minden gyökeret eresztő növény, amit Noah-val Merryben ültettek, eltörölt egy árnyékot a férfi szeméből.

A férfi anyja, most már Nana, végre elkezdett gyógyulni, miután Cat két évvel ezelőtt becsalogatta egy terapeuta irodájába.

– Milyen a beszéded? – kérdezte Noah, a zuhanyzó felé tolva a nőt.

– Elolvasod? A komódon van. – A tabletjére mutatott.

Noah kihasználta az alkalmat, hogy csókot nyomjon a nő csuklójának belső oldalára, a tetoválásra, amit szeretett puszilgatni.

– Tartozom egy vallomással. Tegnap este, amikor elaludtál, vetettem rá egy pillantást. Tökéletes.

Cat felderült.

– Biztos vagy benne? Megmondanád, ha nem így lenne?

Noah elvigyorodott, és a nő elolvadt kisfiús mosolyától. Nem lett rá immunis. Még három év házasság, a gyerekek, a háziállatok és a sok projekt után sem. A férje együtt utazott vele és az ikreikkel, amikor késő tavasztól kora nyárig forgatott. Sara sokszor csatlakozott hozzájuk, néha Mellodyval és Rickyvel, néha Aprillel.

Cat megállt a csempézett zuhanyzó előtt. Gőz gomolygott körülötte.

– Ugye, nem álmodom? Ez az egész valóság?

Noah mosolya lágy volt, és sokatmondó.

– Elárulom, mi a valóság. Még mindig tévés híresség vagy, bár évente csak néhány hónapig. Van három gyerekünk, akik, úgy tűnik, életcéljuknak tekintik, hogy az őrületbe kergessenek minket. Miattad látni fogjuk, ahogy több tucat fiatal nő végez az általad elképzelt és felépített iskolában. És a férjed még mindig hiszi, hogy te vagy a világtörténelem legszebb, legelszántabb, legbosszantóbb nője.

Cat beakasztotta az ujját Noah pólójának a nyakába.

– Tudod, utálom egyedül használni ezt a gigantikus zuhanyzót…

– Catalina King, te most szexre próbálsz csábítani, miközben a szüleid odalent Miss Tinédzserrel és a Dupla Dinamittal foglalkoznak?

– Működik?

A cipő, amit Noah lerúgott, ünnepi puffanással pattant le a mögötte lévő falról.

Köszönetnyilvánítás

Joyce-nak és Tammynek, a Binge Readers adminjainak. Jodinak, amiért fogtad a szomorú, unalmas szövegemet, és valami koherens és izgalmas dologgá alakítottad. Mr. Lucynek a múlt heti igazán kellemes szundikálásért. Dawnnak és Amandának, amiért képesek voltatok kijavítani a gépelési hibáimat. Jayceenek a Sweet ’N Spicy Designsnál. Claire-nek és Kathrynnek, amiért végighallgatták, ahogy az első tervem miatt nyafogok (és nem pofoztak fel érte). Marissának és Andynek az összes növényért, ami „leesett a teherautóról”.

Hála és köszönet néhány nagyon kényelmes pulóverért, amiket úgy tudok viselni a ház körül, hogy közben nem úgy nézek ki, mintha a harmadik napja lennék a pizsamámban.

És végül, de nem utolsósorban, köszönet az étcsokoládés mandulatejért.

A fordítás az alábbi kiadás alapján készült:
Lucy Score: The Christmas Fix
That’s What She Said Publishing Inc., 2017
Copyright © Lucy Score, 2017

Hungarian translation © Bótyik Bettina, 2023

A kiadás a Bookcase Literary Agency engedélyével készült.

Ez a könyv a képzelet szüleménye. A benne szereplő alakok, események és párbeszédek a szerző képzeletének termékei, nem pedig valósak. Minden élő, vagy korábban létezett személyhez vagy eseményhez való hasonlóság a véletlen műve csupán.

Minden jog fenntartva.
Tilos ezen kiadvány bármely részét sokszorosítani, információs rendszerben tárolni vagy sugározni bármely formában vagy módon a kiadóval történt előzetes megállapodás nélkül; tilos továbbá terjeszteni másféle kötésben, borítással és tördelésben, mint amilyen formában kiadásra került.

Kiadja a Pioneer Books Könyvkiadó Kft., 2023
2040 Budaörs, Ébner György köz 4.
kiado@alexandra.hu
www.pioneerbooks.hu
www.moobius.hu

Felelős kiadó Matyi Alexandra
Felelős szerkesztő Rehova Kata
A borítót Niczuly Zsófia tervezte

ISBN 978 615 664 415 2